ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 910/20566/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Булгакової І.В., Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:

позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом - Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - ПАТ "АК "Київводоканал") - Плясун О.І. (адвокат),

відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будекосервіс" (далі - ТОВ "Будекосервіс", скаржник) - Шеремет Л.В. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ТОВ "Будекосервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 (головуючий - суддя Джарти В.В.) та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 (головуючий - суддя Кравчук Г.А., судді: Коробенко Г.П., Козир Т.П.)

у справі №910/20566/20

за первісним позовом ПАТ "АК "Київводоканал"

до ТОВ "Будекосервіс",

про стягнення 180 602,52 грн,

та за зустрічним позовом ТОВ "Будекосервіс"

до ПАТ "АК "Київводоканал"

про визнання незаконними дій.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ПАТ "АК "Київводоканал" звернулось до суду з позовом до ТОВ "Будекосервіс" про стягнення 180 602,52 грн.

1.1.1. Позовні вимоги обґрунтовані несплатою ТОВ "Будекосервіс" грошових коштів у розмірі 180 602,52 грн за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

1.2. ТОВ "Будекосервіс" звернулось до суду з зустрічною позовною заявою про визнання незаконними дій ПАТ "АК "Київводоканал" щодо відбору проби на аналіз від 18.09.2020 та дій щодо донарахування суми за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин згідно з рахунком №06010868 від 12.10.2020.

1.2.1. На обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ "Будекосервіс" послався на те, що відібрання проб на аналіз від 18.09.2020 та дії ПАТ "АК "Київводоканал" по донарахуванню суми за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин згідно з рахунком №06010868 від 12.10.2020 є протиправним, оскільки порушують вимоги Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021, первісний позов ПАТ "АК "Київводоканал" до ТОВ "Будекосервіс" про стягнення 180 602,52 грн задоволено. Стягнуто з ТОВ "Будекосервіс" на користь ПАТ "АК "Київводоканал" 180 602,52 грн грошових коштів за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин та 2 709,04 грн судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ "Будекосервіс" до ПАТ "АК "Київводоканал" про визнання незаконними дій відмовлено повністю. Судові витрати, пов`язані з розглядом зустрічної позовної заяви, покладено на ТОВ "Будекосервіс".

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. ТОВ "Будекосервіс" звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 у справі №910/20566/20, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 914/2642/17 та постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.06.2020 у справі № 920/528/19;

4.2. із посиланням на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України скаржник оскаржує судові рішення у даній справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини третьої статті 310 цього Кодексу, оскільки судами попередніх інстанцій не були досліджені зібрані у справі докази.

5. Позиція інших учасників справи

5.1. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "АК "Київводоканал" заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. ПАТ "АК "Київводоканал" (постачальник) та ТОВ "Будекосервіс" (споживач, абонент) 18.06.2019 укладено договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №21154/5-06 (далі - Договір).

6.2. Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник зобов`язується надавати споживачу послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему централізованого водовідведення міста Києва за адресами об`єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення та на підставі пред`явлених споживачем вимог до скиду стічних вод у систему централізованого водовідведення міста Києва, а споживач зобов`язується здійснювати своєчасну оплату послуг на умовах цього договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 (далі - Правила № 1879), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

6.3. Згідно з пунктом 1.5 Договору споживач забезпечує наявність та своєчасне подовження вимог до скиду стічних вод згідно з вимогами чинного законодавства, а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

6.4. З метою контролю якості стічних вод, що надходять від ТОВ "Будекосервіс" у каналізаційні мережі м. Києва, представниками департаменту екологічного нагляду позивача за первісним позовом (далі - ДЕН), в присутності представника відповідача за первісним позовом, 18.09.2020 був здійснений відбір проб стічних вод, які скидаються з об`єкта, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 1 з контрольного колодязя 1/11 ТОВ "Будекосервіс" для вимірювання показників їх складу та властивостей.

6.5. За результатами лабораторних досліджень проб стічних вод, відібраних 18.09.2020 працівниками ДЕН був складений протокол, в якому зафіксовано невідповідність стічних вод, які абонент скидає в систему каналізації міста Києва, державним стандартам та екологічним нормативам в галузі охорони навколишнього природного середовища, закріпленим в Правилах № 1879.

Діями щодо скиду стічних вод в систему каналізації міста Києва з перевищенням вмісту в них забруднюючих речовин відповідач за первісним позовом порушив вимоги статті 32 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", відповідно до якої державні стандарти в галузі охорони навколишнього природного середовища є обов`язковими для виконання і визначають поняття і терміни, режим використання й охорони природних ресурсів, методи контролю за станом навколишнього природного середовища, вимоги щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

6.6. Листом-повідомленням від 23.09.2020 №15/6952-Т ТОВ "Будекосервіс" повідомлено про результати хімічних аналізів стічних вод, які ним скидалися у систему міської каналізації.

6.7. За результатами лабораторних досліджень проб стічних вод, які скидаються з об`єкта, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 1, відібраних 18.09.2020 з контрольного колодязя 1/11 ТОВ "Будекосервіс", виявлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин по чотирьом компонентам:

1. вміст завислих речовин становить 1 320,00 мг/дм, допустима концентрація - 300,00;

2. вміст фосфатів становить 27,90 мг/дм, допустима концентрація - 8,00;

3. вміст амонія (азот амонійний) становить 49,28 мг/дм, допустима концентрація -20,00;

4. окислюваність (ХСК) становить 2 064,00 мг/дм, допустима концентрація - 500,00.

Оскільки попередній відбір проб стічних вод здійснювався понад три місяці від відбору проби, у якій зафіксовано перевищення ДК, обсяг скинутих стічних вод ТОВ "Будекосервіс" вираховується за три попередні місяці, а саме з 21.06.2020 по 18.09.2020.

6.8. ТОВ "Будекосервіс" за період з 21.06.2020 по 18.09.2020 скинуло стічних вод до міської каналізаційної мережі в обсязі 3 209 м/куб.

6.9. Плата за скид стічних наднормативних забруднень розраховується за наступною формулою - Плата за скид наднормативних забруднень = Нп * Vпз * Кк, де Нп - норматив плати за очищення 1 куб.м стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (встановлюється на рівні частки тарифу на послуги водовідведення, яка відповідає вартості очищення 1 куб. м стічних вод з вмістом забруднень у межах, встановлених допустимих концентрацій забруднюючих речовин, відповідно до абзацу 2 пункту 7.2 Правил №1879), який становить 59% від затвердженого тарифу на послуги водовідведення. Vпз - обсяг скинутих наднормативно забруднених стічних вод; Кк - коефіцієнт кратності. Норматив плати за очищення 1 куб.м стічних вод з вмістом забруднень (Нп).

6.10. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення" від 16.06.2016 № 1141 (зі змінами внесеними постановою НКРЕКП від 04.02.2020 № 283), з 05.02.2020 тариф на послуги водовідведення становить 7,96 грн (без податку на додану вартість) за 1 куб.м.

Оскільки частка тарифу на послуги водовідведення, яка відповідає вартості очищення 1 куб. м стічних вод з вмістом забруднень у межах, установлених допустимих концентрацій забруднюючих речовин становить 59% від затвердженого тарифу на послуги водовідведення Нп складає 4,69 грн (без ПДВ) (7,96 грн * 59%).

Обсяг скинутих наднормативно забруднених стічних вод (Vпз):

Vпз - 3 209 куб.м (обсяг скинутих ТОВ "Будекосервіс" стічних вод за період з 21.06.2020 по 18.09.2020).

Кк по колодязю 1/11 = 10,00.

Отже, плата за скид стічних вод наднормативних забруднень ТОВ "Будекосервіс" розраховується за формулою (Нп * Vпз * Кк) та складає: 180 602,52 грн - (4,69*3209*10,00) + 20% (ПДВ).

6.11. Листом-попередженням від 26.10.2020 відповідачу за первісним позовом направлені розрахунок № 15/ДК- 2020-09-10/048-Ф від 18.09.2020 нарахувань плати за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин та рахунок на оплату від 12.10.2020 № 06010868.

6.12. Станом на дату звернення до суду із позовною заявою ТОВ "Будекосервіс" на порушення пункту 6.2.18 Правил № 1879 кошти, нараховані за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин у розмірі 180 602,52 грн, не сплатило.

6.13. Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що 03.11.2020 ТОВ "Будекосервіс" отримало від ПАТ "АТ "Київводоканал" конверт в якому містилось два листи: 1) лист-попередження від 26.10.2020 про необхідність оплати рахунку за скид стічних вод з перевищенням допустимої концентрації забруднюючих речовин; 2) лист повідомлення від 23.09.2020 про порушення при скиді стічних вод з копією протоколу вимірювання показників складу та властивостей проб стічних вод від 18.09.2020. Як вбачається зі штампу на конверті від вказаних листів, такий лист було передано на пошту 29.10.2020 року .

6.14. З цих листів позивачу за зустрічним позовом стало відомо, що ПАТ "АК "Київводоканал" 18.09.2020 здійснив відбір проб стічних вод, які скидаються з об`єкта, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького 1, з контрольного колодязя 1/11 ТОВ "Будекосервіс" для вимірювання показників їх складу та властивостей.

ТОВ "Будекосервіс" зазначає, що згідно з доданої до первісного позову ПАТ "АК "Київводоканал" копії Журналу-акту при нібито відборі проб, в графі "проба відібрана в присутності" зазначено, що така проба відібрана в присутності техніка ОСОБА_1 , і міститься ймовірно підпис ОСОБА_1 Потім зроблена приписка "Погоджено з відповідальною особою Кузнецов М.С.", за твердженням позивача за зустрічним позовом дана дописка виконана іншою ручкою та іншим почерком ніж зазначені всі написи у зазначеному журналі.

ТОВ "Будекосервіс" зауважувало, що ніколи не мало та не має співробітника та/або уповноваженої особи з ім`ям ОСОБА_1 Зазначене підтверджується копією штатного розпису ТОВ "Будекосервіс" та довідками про особовий склад працівників за вересень 2020 року, жовтень 2020 року, грудень 2020 року та січень 2021 року.

Таким чином, вказані проби води за твердженням ТОВ "Будекосервіс" здійснені без присутності представника абонента, не запропоновано абоненту розписатися у вказаному журналі-акту, не зроблено відмітки про те, що представник абонента відмовився від підпису у вказаному журналі чи не з`явився взагалі. Таким чином, відібрані проби з порушенням порядку їх відібрання не можуть бути підставою для донарахування плати за нібито перевищення забруднюючих речовин, враховуючи вимоги пункту 6.2.16 Правил.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Порядок розгляду клопотань.

7.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2021 для розгляду касаційної скарги у справі №910/20566/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.

7.2. Ухвалою Верховного Суду від 19.01.2022 відкрито касаційне провадження у справі №910/20566/20 за касаційною скаргою ТОВ "Будекосервіс" на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

7.3. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 16.02.2022 у зв`язку з перебуванням судді Бенедисюка І.М. у відпустці, а судді Селіваненка В.П. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/20566/20, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Булгакова І.В., Колос І.Б.

7.4. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.5. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Верховний Суд на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і зазначає таке.

8.2. Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з ТОВ "Будекосервіс" грошових коштів у розмірі 180 602,52 грн за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, а також визнання незаконними дій ПАТ "АК "Київводоканал" щодо відбору проби на аналіз від 18.09.2020 та дій щодо донарахування суми за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин згідно з рахунком №06010868 від 12.10.2020.

8.3. Верховний Суд виходить з того, що обов`язком держави згідно з статтею 16 Конституції України є забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу.

Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини є невід`ємною умовою сталого економічного та соціального розвитку України. З цією метою Україна здійснює на своїй території екологічну політику, спрямовану на збереження безпечного для існування живої і неживої природи навколишнього середовища, захисту життя і здоров`я населення від негативного впливу, зумовленого забрудненням навколишнього природного середовища, досягнення гармонійної взаємодії суспільства і природи, охорону, раціональне використання і відтворення природних ресурсів (преамбула Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

8.4. Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначають Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (далі - Правила №190).

Ці Правила (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

8.5. Згідно з абзацом 4 частини першої статті 11 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" (далі - Закон № 2918-III) затвердження правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення віднесено до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

До повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення належать, зокрема затвердження місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідних населених пунктів (стаття 13 Закону № 2918-III).

Відповідно до статті 13-1 Закону № 2918-III місцеві правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту встановлюють вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту.

Місцеві правила розробляються на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

8.6. Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 15.01.2018 за №56/31508 (далі - Правила № 316) та 02.02.2018 набрали чинності.

Відповідно до пункту 4 Правил № 316 виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають допустимі концентрації забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення. Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виробників та споживачів.

8.7. Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 12.10.2011 №1879.

Відповідно до пункту 1.2 Правил №1879 ці правила поширюються на організації, установи, підприємства усіх форм власності та фізичних осіб-підприємців, що скидають всі види стічних вод у міську систему каналізації (крім балансоутримувачів житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження, або у яких немає орендарів чи інших суб`єктів, що скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження).

Пунктом 1.5 Правил № 1879 встановлено, що правила встановлюють вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і Водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Відповідно до пункту 2.2 Правил № 1879 водоканал має право у будь-який час за участю представника абонента відбирати проби стічних вод.

Згідно з пунктом 2.4 Правил № 1879 абоненти зобов`язані, зокрема, здійснювати систематичний контроль за кількістю та якістю стічних вод, які скидаються ними до міської каналізації згідно з графіком відбору проб, погодженим з водоканалом, та не перевищувати встановлені обсяги водовідведення та допустимої концентрації забруднюючих речовин в стічних водах при їх скиданні до міської каналізації. При цьому визначення виду, кількості інгредієнтів та періодичності проведення хіманалізу стічних вод абонента є виключною компетенцією водоканалу.

Відповідно до пунктів 6.1.1, 6.2.1, 6.2.5 Правил № 1879 з метою контролю якості стічних вод абонентів Водоканал здійснює відбір разових проб. Відбір проб здійснюється з контрольного колодязя абонента. Проба для абонентів відбирається за його бажанням. Аналіз цієї проби проводиться абонентом. Абонент може не проводити аналізу проби, погоджуючись з результатами аналізу робочої проби.

Разові проби характеризують хімічний склад стічних вод. Виявлені таким чином перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин є підставою для нарахування додаткової плати згідно з цими Правилами.

Відповідно до пункту 7.4 Правил № 1879 загальний коефіцієнт кратності з урахуванням перевищення допустимої концентрації кількох речовин та інших порушень не може бути більше ніж 10. Якщо за розрахунком Кк виходить більше ніж 10, то приймається Кк=10.

Відповідно до пункту 7.5 Правил № 1879 плата за скид Абонентом стічних вод з перевищенням ДК, установленим разовим аналізом, стягується за час від попереднього аналізу, проведеного Водоканалом, до моменту зафіксованого порушення, але не більше трьох календарних місяців. Ця плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих Абонентом за цей період з даного об`єкта.

8.8. Під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд також наголошує, що ГПК України закріплені основні засади господарського судочинства, зокрема у силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 ГПК України) обов`язок з доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.

Частиною першою статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 ГПК України викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.07.2021 у справі 915/1889/19, від 15.07.2021 у справі №916/2586/20.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Верховний Суд також зазначає, що у пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

8.9. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що позивачем за первісним позовом доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом 180 602, 52 грн плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, оскільки факт скиду стічних вод з понаднормативним забрудненням доведено належним чином. В той час, як позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами підстав для задоволення зустрічного позову, внаслідок чого зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Приймаючи оскаржувані рішення, суди виходили з того, що 18.09.2020 з метою контролю якості стічних вод, що надходять від ТОВ "Будекосервіс" у каналізаційні мережі міста Києва, пробовідбірником Департаменту екологічного нагляду було здійснено відбір проби стічної води в присутності техніка ОСОБА_1, про що свідчить запис з "Журналі-акті відбору проб стічних вод підприємства", за погодженням відповідальної особи Кузнецова М.С., та про результати хімічних аналізів стічних вод було повідомлено ТОВ "Будекосервіс", що відповідає Правилам №1879.

При цьому оскаржувані судові рішення ґрунтуються виключно на підставі поданих позивачем за первісним позовом доказах.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що як на підставу відсутності в діях ТОВ "Будекосервіс" вини у перевищенні забруднюючих речовин у стічних водах, а також порушенні ПАТ "АК "Київводоканал" Порядку №1879 під час здійснення відбору проби на аналіз та дій щодо донарахування суми за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, ТОВ "Будекосервіс" посилається на ряд доказів, доданих ним як до відзиву на первісний позов так і до зустрічного позову, які судами в оскаржуваних рішеннях не досліджені та не оцінені кожний окремо та у їх сукупності, враховуючи вірогідність, з іншими доказами. Тобто, судами попередніх інстанцій "вибірково" надано оцінку деяким доказам у справі.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ "Будекосервіс" послідовно, як у суді першої інстанції так і суді апеляційної інстанції, зокрема доводило, що ОСОБА_1, який поставив підпис в Журналі-акті при відборі проб, ніколи не був працівником цього товариства, а також що з 05.02.2020 і щонайменше до 28.10.2020 ПАТ "АК "Київводоканал" проводив ремонтні роботи поблизу об`єкта ТОВ "Будекосервіс" і підпори там траплялись регулярно, тоді як в оскаржуваних судових рішеннях вказані доводи та надані відповідні докази не оцінені та не наведені, а мотиви їх відхилення не зазначені, тобто залишені судами попередніх інстанцій поза увагою.

Таким чином суди попередніх інстанцій дослідили та надали оцінку лише доводам (кожному доказу окремо, а не у їх сукупності, з урахуванням вірогідності, з іншими доказами) сторони на користь якої прийнято рішення, не здійснивши належної оцінки на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні усіх наявних у справі доказів, що є порушенням норм процесуального права, зокрема статті 86 ГПК України.

Здійснюючи перегляд судового рішення у цій справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій, на порушення статей 86, 236 ГПК України, не досліджено всіх наявних у справі доказів та не надано їм оцінки у їх сукупності, взаємозв`язку і вірогідності.

У постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №914/2642/17, на яку посилається скаржник, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про стягнення додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднень та нарахувань за скид понаднормативних забруднень, та направляючи справу до суду першої інстанції на новий розгляд, Верховний Суд вказав на неправильне застосування судами приписів ГПК України стосовно всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та зазначив зокрема, що зі змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що судами спростовано доводи ПАТ "Львівелектромаш" щодо відсутності його вини у перевищенні забруднюючих речовин у стічних водах КК-1, не встановлено чи має місце скидання стічних вод в один випуск від декількох абонентів.

У постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19, на яку також посилається скаржник, скасовуючи судові рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за об`єми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод відповідно до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення на направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду визнав порушення судами попередніх інстанцій положень статей 86, 236 ГПК України та зокрема зазначив, що суди попередніх інстанцій по суті не досліджували доводи позивача, не перевіряли правильність здійснених ним обрахунків та, відповідно, обґрунтованість заявлених вимог.

Оскільки застосування приписів статті 86 ГПК України, як норми процесуального права, має загальний (універсальний) характер для усіх справ, беручи до уваги постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, де Велика Палата конкретизувала свої висновки щодо тлумачення змісту поняття "подібні правовідносини", Верховний Суд погоджується з доводами скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 914/2642/17 та постанові Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.06.2020 у справі №920/528/19.

Отже, доводи касаційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Інші доводи касаційної скарги є передчасними, оскільки під час касаційного провадження Верховним Судом встановлено порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

8.10. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Однак, ухвалені у справі судові рішення таким вимогам в повній мірі не відповідають, оскільки не з`ясувавши всіх обставин, що мають значення для справи, не дослідивши пов`язані з ними докази та без належного мотивування, залишивши поза увагою доводи позивача, що стосуються підстав позову, попередні судові інстанції припустилися порушення вимог статей 86, 236 ГПК України щодо повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, а також аргументів сторін, що мають значення для правильного вирішення даної справи.

З урахуванням наведеного оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

8.11. З огляду на викладене, враховуючи те, що суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі вагомі, ключові та доречні питання, порушені у касаційній скарзі, які мають значення для вирішення даного спору під час нового розгляду.

8.12. З урахуванням мотивів, які містяться у розділі 8 цієї постанови, Касаційним господарським судом не беруться до уваги аргументи, викладені у відзиві на касаційну скаргу.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Доводи скаржника щодо порушення судами попередніх інстанцій норм права при прийнятті оскаржуваних судових рішень за результатами перегляду справи в касаційному порядку знайшли своє підтвердження з мотивів, викладених у розділі 8 цієї постанови.

9.2. З огляду на те, що суди попередніх інстанцій не встановили обставин, що є визначальними і ключовими у цій справі, ураховуючи доводи касаційної скарги, які є нерозривними у їх сукупності, Суд вважає за можливе з огляду на повноваження, визначені ГПК України, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

9.3. Під час нового розгляду справи судам необхідно: врахувати викладене у цій постанові; надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з оцінки доказів, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів за правилами статті 86 ГПК України; ураховуючи принципи господарського судочинства, перевірити вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні, ухваленому за результатами судового розгляду.

9.4. За змістом частини третьої статті 310 зазначеного Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

10. Судові витрати

10.1. Відповідно до статті 129 ГПК України питання про розподіл судових витрат суд розглядає лише, якщо вирішено спір по суті і ухвалено остаточне рішення у справі. Оскільки судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд, то розподіл судових витрат у справі, у тому числі й судового збору, сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги здійснює господарський суд, який ухвалює рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будекосервіс" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 у справі №910/20566/20 скасувати.

Справу №910/20566/20 направити до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос