ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2022 Справа № 914/4057/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Дзюби М.Р., розглянувши справу

за позовом: Державного космічного агентства України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК»

про: стягнення 46 941,50 грн.,

Представники

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

29.12.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державного космічного агентства України до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» про стягнення 46 941,50 грн.

04.01.2022р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження; судове засідання призначити на 26.01.2022р.; явку представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.

25.01.2022р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№1969/22.

26.01.2022р. на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№2099/22.

У судовому засіданні 26.01.2022р. представники сторін участі не прийняли.

Протокольною ухвалою від 26.01.2022р. суд постановив розгляд справи відкласти на 23.02.2022р.

Ухвалою, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав позивача та відповідача у цій справі та повідомляв про дату, час та місце проведення судового засідання, відкладеного на 23.02.2022р.

23.02.2022р. на адресу суду від відповідача надійшли відзив на позов разом з клопотанням про поновлення строку на подання відзиву та заява про проведення судового засідання без участі відповідача, вказану кореспонденцію зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№5006/22.

В судовому засіданні 23.02.2022р. прийняв участь повноважниий представник позивача.

Протокольною ухвалою від 23.02.2022р. суд постановив оголосити перерву в судовому засіданні до 02.03.2022р.

Крім того, ухвалою від 23.02.2022р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду спору по суті.

В судовому засіданні, яке відбулося 02.03.2022р. представники сторін участі не прийняли.

Враховуючи те, що в судовому засіданні 23.02.2022 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та його явка в судове засідання 02.03.2022 р. не визнавалась обов`язковою судом, а відповідач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника, суд не вважає доцільним відкладення розгляду справи.

Суть спору: Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором, в частині видачі товару (бензину А-95-Євро 5-Е-5) на АЗС постачальника номіналом 10 літрів у кількості 64 штук (на 640 літрів) та номіналом 20 літрів у кількості 43 штук (на 860 літрів) на загальну суму 39 240,00 грн.

Позиція позивача:

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю товару №36-2021 від 18.05.2021р., внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 39 240,00 грн.

Зокрема, позивач стверджує, що внаслідок невиконання відповідачем, як постачальником, своїх зобов`язань в частині забезпечення належного відпуску (отоварення) талонів (паливної картки) на АЗС, він не має змоги належним чином скористатися належним йому на праві власності товаром, який знаходиться на зберіганні в постачальника (відповідача).

Відповідно, на переконання позивача, спір виник в зв`язку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором, в частині видачі товару на АЗС постачальника (1500 літрів бензину на суму 39 240,00 грн.), тому сплачені за товар кошти підлягають поверненню позивачу в зазначеному розмірі.

Крім того, вимогою позивача, окрім основного боргу, є стягнути з відповідача штрафні санкції, визначені абз.3 ч.2 ст.231 ГК України, а саме пеню у розмірі 4 954,70 грн. та штраф у розмірі 2 746,80 грн.

Позиція відповідача:

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем не надано суду в підтвердження позовних вимог документів, які б підтверджували, які саме талони були отоварені, відсутні чеки, не долучено доказів, які б свідчили про ймовірну відмову у фактичному заправленні службового автомобіля позивача за талонами партнерських АЗС. До того ж, вказує, що відповідач не є емітентом талонів на пальне, а лише їх покупцем, також і не має прямого впливу на реалізацію карток на АЗС, талони могли бути пошкоджені, спотворені чи будь-яким чином змінені, що могло стати причиною відмови. Заявлені позивачем штрафні санкції вважає завищеними порівняно з ціною позову, просить в позові відмовити повністю.

Відповідач вважає, що договір було укладено з метою його виконання в інтересах обох сторін, із врахуванням цілей ділового характеру, розумних, економічних та організаційних причин, відповідно до ринкових умов, а укладення та виконання договору фактично здійснено та спрямовано на виконання відповідних господарських зобов`язань.

За результатами дослідження наданих сторонами доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

18.05.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (постачальник) та Державним космічним агентством України (замовник) укладено договір про закупівлю №36-2021 (надалі- договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору, специфікації (додатку 1 до договору), постачальник (відповідач) зобов`язувався протягом 2021 року та відповідно до умов, зазначених в договорі, передати замовнику (позивачу) Товар (бензин автомобільний А-95-Євро 5-Е5 загальною кількістю 1730 літрів) на автозаправних станціях (надалі - АЗС) постачальника (відповідача) з використанням скретч-карток/талонів, а замовник (позивач) зобов`язувався приймати у власність Товар та повністю оплачувати його вартість (ціну) в порядку та на умовах визначених в цьому договорі. Код Товару за ДК 021:2015 - 09130000-9 - нафта та дистиляти.

Всі додатки до договору становлять його невід`ємну частину (п. 12.1 договору).

При цьому, позивач та відповідач у п. п. 2.1, 2.3 договору домовилися, що:

-терміни «поставка Товару», «передача у власність Товару» та «відпуск Товару» вживаються сторонами у тексті Договору як тотожні поняття;

-скретч-картка/талон - є документом встановленого зразка та форми, одноразового використання, який посвідчує право замовника та/або уповноваженого ним користувача на одержання певної кількості та певної марки пального на АЗС. Скретч-картка/Талон надає право замовнику або довіреній особі отримати Товар на АЗС. Скретч-картка/талон не є платіжним документом, що підтверджує оплату Товару.

Згідно з п. 4.1 договору, ціна цього договору становить 45 256,80 грн, (сорок п`ять тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 80 копійок) з ПДВ, у тому числі ПДВ 7 542,80 грн. (сім тисяч п`ятсот сорок дві гривні 80 копійок).

Позивач, як орган державної влади, є бюджетною установою і неприбутковою установою (п. 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України), а отже не є зареєстрований платником ПДВ.

Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 4.2 договору).

Розрахунки проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (відповідача) та здійснюються відповідно до видаткової накладної та рахунку-фактури наданих постачальником (відповідачем), шляхом оплати вартості Товару (п. п. 5.1, 5.2 договору).

Відповідно до п. п. 6.2, 6.3, 6.4 договору, зокрема, поставка за договором здійснюється постачальником (відповідачем) цілодобово по скретч-картці/талону з АЗС постачальника (відповідача), перелік яких міститься в додатку 2 до договору. Скретч-картка/талон містить інформацію про вид і об`єм нафтопродуктів, якими буде заправлений автотранспорт замовника (позивача). Строк передачі товару: з дати укладення договору і до 31.12.2021р.

Місце поставки товару - АЗС постачальника (відповідача), перелік яких міститься в додатку 2 до договору.

Згідно з п. 7.2.2 договору, замовник (позивач) має право отримувати Товари на АЗС постачальника (відповідача) та АЗС, що входять у систему безготівкових розрахунків за скретч-картками/талонами постачальника (відповідача).

Відповідно до п.7.3.1, п.7.3.5 договору, постачальник (відповідач) зобов`язувався забезпечити передачу Товару замовнику (позивачу) в кількості за якістю і на умовах, встановлених цим договором, а також забезпечити наявність пального за першою вимогою замовника (позивача) по факту пред`явлення ним скретч-картки/талону на певній АЗС.

Сторони (позивач та відповідач) у п. 4.7 договору узгодили, що договір може бути розірваний достроково за бажанням однієї із Сторін за умови письмового повідомлення про це однією Стороною іншу Сторону не менше ніж за 15 календарних днів до очікуваної дати розірвання.

Відповідно до п.7.3.2 договору, постачальник (відповідач) зобов`язувався також при достроковому розірванні даного договору повернути залишок отриманих коштів.

Сторони договору (позивач та відповідач) погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором (п. 8.1 договору), а штраф, пеня підлягає стягненню у повному розмірі (п. 8.4 договору).

Відповідно до п.11.1 договору, він набрав чинності з дати підписання і повинен був діяти до « 31» грудня 2021 року, а в частини взятих на себе зобов`язань - до їх повного виконання.

Після укладання договору, позивач листом від 19.05.2021р. №2576/10-16Д01.2/21 звернувся до відповідача із заявкою на отримання талонів номіналом 10 літрів у кількості 87 штук (на 870 літрів) та номіналом 20 літрів у кількості 43 штук (на 860 літрів) на поставку бензину А-95-Євро 5-Е5 загальною кількістю 1730 літрів.

Згідно з наданими відповідачем видатковою накладною від 20.05.2021р. № 200521/1 та рахунку на оплату від 20.05.2021р. №179, позивач платіжним дорученням від 24.05.2021р. № 58 (оплачене Державною казначейською службою України 25.05.2021р. о 09:49:01, про що свідчить штемпель Системи дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства - Казначейство» Державної казначейської служби України) перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 45 256,80 грн., відповідно виконав у повному обсязі свої зобов`язання щодо оплати Товару за договором.

Водночас, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором щодо поставки позивачу Товару у повному обсязі, через відмову АЗС «WOG» (виключно які, визначені у додатку 2 до договору) з 02.07.2021р. відпускати бензин по виданим відповідачем талонам на 1540 літрів на суму 40 286,40 грн. Позивач листом від 08.07.2021р. № 3484-1.2 звернувся до відповідача про невиконання умов договору і у разі неможливості вирішення у триденний строк питання щодо відпуску бензину на АЗС «WOG», запропонував унести зміни до визначеного у додатку 2 до Договору «Переліку автозаправних станцій (АЗС) Постачальника» (тобто до АЗС відповідача) шляхом включення інших АЗС.

Лист ДКА (позивача) від 08.07.2021р. № 3484-1.2 був відправлений цінним з описом вкладення (номер поштового відправлення АТ «Укрпошта» - 980) і згідно з роздруківкою інформації щодо відстеження поштових відправлень (трекінгу) АТ «Укрпошта» був вручений ТзОВ «КОНДОР ЛОГІСТИК» (відповідачу) 12.07.2021р.

На лист ДКА (позивача) від 08.07.2021р. № 3484-1.2, відповідач листом від 02.08.2021р. №3501 (зареєстрованого у ДКА за вхідним №3507-1 від 11.08.2021р.) повідомив про те, що він не відмовляється від виконання своїх договірних зобов`язань та гарантував виконання умов договору.

Позивач зазначає, що багаточисельні дзвінки контактної особи позивача на вказаний у договорі телефонний номер та листи позивача, відправлені на електронну адресу відповідача, зазначену в договорі, були проігноровані відповідачем і спроби позивача вирішити питання термінового відпуску бензину по талонах відповідача або внесення змін до договору в частині заміни АЗС (додаток 2 до договору) виявилися марними. Позивач не зміг заправити на АЗС відповідача свій автотранспорт, через відсутність бензину та коштів на талонах, які видані відповідачем по договору.

У подальшому, позивач листом від 24.09.2021р. №5034-1.2 ще раз повідомив відповідача про відмову з 12.07.2021р. відпуску бензину в мережі АЗС «WOG» по талонам, виданим відповідачем, а також надіслав відповідачу акт звірки надходження, використання та залишку автомобільного бензину А-95-Євро 5-Е-5 по договору (надалі - Акт звірки), який (Акт звірки) просив підписати і повернути протягом 10 днів з моменту отримання листа, та попередив, що у разі неповернення підписаного Відповідачем примірника Акту звірки він буде вважатися підтвердженим.

Зі сторони позивача, Акт звірки підписаний уповноваженими особами: головним бухгалтером ДКА та заступником Голови ДКА, який, підписав Договір та платіжне доручення ДКА від 24.05.2021р. № 58, яким були оплачені талони на Товар, надані відповідачем.

Лист ДКА (позивача) від 24.09.2021р. № 5034-1.2 був відправлений рекомендований поштовим відправленням (номер АТ «Укрпошта» - 578) і згідно з роздруківкою інформації щодо відстеження поштових відправлень (трекінгу) АТ «Укрпошта» був вручений ТОВ «КОНДОР ЛОГІСТИК» (відповідачу) 27.09.2021р.

Не отримавши відповіді відповідача, а також підписаний Акт звірки, позивач листом від 12.10.2021р. № 5424-1.2 повідомив відповідача про розірвання договору та вимагав повернути залишок отриманих відповідачем за договором коштів у сумі 39 240,00 грн.

Лист ДКА (позивача) від 12.10.2021р. № 5424-1.2 був відправлений цінним з описом (номер поштового відправлення АТ «Укрпошта» - 621) і згідно з роздруківкою інформації щодо відстеження поштових відправлень (трекінгу) АТ «Укрпошта» був вручений ТзОВ «КОНДОР ЛОГІСТИК» (відповідачу) 21.10.2021р.

Отже, з урахуванням наведеного, п. 4.7 договору та визначення ст. ст. 251, 252, 253 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) поняття строків та їх обчислення, Договір є розірваним з 06.11.2021р.

У подальшому, відповідач листом від 12.11.2021р. №3859 (зареєстрованим в ДКА за вхідним № 5097-1 від 19.11.2021р.) надіслав Акт звірки, підписаний директором відповідача без жодного зауваження щодо інформації позивача про надходження, використання та залишку автомобільного бензину А-95-Євро 5-Е-5 по Договору.

Згідно з цим Актом, з 13.07.2021р. не поставлявся бензин в кількості 1500 літрів на суму 39 240,00 грн. (залишок невикористаного позивачем бензину).

У Позивача залишилися талони, видані відповідачем та емітовані ТзОВ «ІНТЕР КАРД», номіналом 10 літрів у кількості 64 штук на 640 літрів та номіналом 20 літрів у кількості 43 штук (на 860 літрів), кожний з яких (талон) має свій окремий номер, як слідує із матеріалів справи.

Відтак, позивач вважає, що, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за договором щодо передачі (поставки) Товару (бензину) позивачу, то відповідач повинен повернути позивачу залишок отриманих коштів через дострокове розірванні договору (п.п. 7.3.2, 8.1, 8.4 договору), а також сплатити позивачу штрафні санкції, визначені абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем виконано умови договору в повному обсязі, згідно з наданими відповідачем видатковою накладною від 20.05.2021р. № 200521/1 та рахунку на оплату від 20.05.2021р. №179, позивач платіжним дорученням від 24.05.2021р. № 58 (оплачене Державною казначейською службою України 25.05.2021р. о 09:49:01, про що свідчить штемпель Системи дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства - Казначейство» Державної казначейської служби України) перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 45 256,80 грн.

Проте, позивач не зміг отримати 1500 літрів пального по талонам (паливної картки) на суму 39 240,00 грн., придбаними за договором у відповідача. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З системного аналізу умов договору та суті правовідносин між сторонами, слідує, що під поставкою товару розуміється саме поставка палива, в свою чергу передача талонів (паливної картки) не свідчить про повне виконання умов договору поставки, а лише є формою виконання умов договору, пов`язаною із заправленням ТЗ (транспортного засобу) позивача паливом.

Позивач отримав талони (паливної картки), які не зміг обміняти на паливо на АЗС з вини відповідача, отже факт поставки палива за відповідною частиною талонів не відбувся з незалежних від позивача обставин.

Таким чином, відповідач не виконав умов договору в частині забезпечення можливості вільного обміну талонів (паливної картки) на товар, що не спростовано останнім належними та допустимими доказами.

Позивач стверджує, а відповідач не спростував таких тверджень, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» не виконало своїх зобов`язань з поставки товару.

Як вбачається із положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 678 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наведеного слідує, що покупцю належить право вимагати, повернення суми попередньої оплати за неотриманий товар.

Водночас, вартість талонів (паливної картки), які залишились у позивача, становить 39 240,00 грн.

Відповідач належними та допустимими доказами факту невиконання своїх зобов`язань за спірним договором не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» не виконало своїх зобов`язань за договором поставки товару.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про існування у відповідача зобов`язання повернути позивачу суму оплати за не поставлений товар в розмірі 39 240,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення 39 240,00 грн. підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ч.2 ст. 231 ГК України за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за договором щодо передачі (поставки) Товару (бензину) позивачу, позовні вимоги до відповідача сплатити позивачу штрафні санкції, визначені абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України є правомірними.

З приводу можливого одночасного стягнення за ч. 2 ст. 231 ГК України пені та штрафу Велика Палата Верховного Суду в п. 8.3 мотивувальної частини постанови від 01.06.2021р. у справі № 910/12876/19 зробила висновок, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Наведений правовий висновок також викладений у постановах Верховного Суду від № 910/3129/20, від 08.09.2021р. № 915/107/20, від 02.04.2019р. у справі № 917/194/18.

При цьому слід зазначити, що відповідач повинен сплатити позивачу не пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а пеню та штраф саме за прострочення виконання зобов`язання з поставки Товару. Тому, до нарахування пені за непоставку товару не застосовуються встановлені ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» обмеження розміру пені за прострочення платежу подвійною обліковою ставкою Національного банку України.

Такої ж правової позиції дотримується й Верховний Суд у п.26 мотивувальної частини постанови від 23.04.2019р. у справі № 924/632/18.

Таким чином, враховуючи викладене, за порушення строків виконання зобов`язання з поставки Товару за договором з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з поставки якого допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, за формулою:

Розмір пені (грн.) = Сума основного боргу (грн.) х 0,1% х кількість днів прострочення (к.д.).

У період з 02.07.2021р. по 11.07.2021р. основний борг становив 40 286,40 грн. (лист позивача від 08.07.2021р. № 3484-1.2), а розмір пені у цей період становить: 402,86 грн. = 40286,40 грн. х 0,1% х 10 к.д.

У період з 13.07.2021р. по 05.11.2021р. (з 06.11.2021р. - договір розірваний, а 12.07.2021р. - позивач зміг в останній раз отримати бензин на АЗС) і на момент пред`явлення позову, як залишок неповернутих коштів (безпідставно утримуваних), основний борг становив 39 240,00 грн., а розмір пені у цей період становить: 4 551,84 грн. = 39 240,00 грн. х 0,1% х 116 к.д. (з них: липень - 19 к.д., серпень - 31 к.д., вересень - 30 к.д., жовтень - 31 к.д., листопад - 5 к.д.).

Отже, загальний розмір пені за договором, розрахованим згідно з абз.3 ч. 2 ст. 231 ГК України, за весь період становить 4 954,70 грн. = 402,86 грн. + 4 551,84 грн.

Крім того, з відповідача додатково підлягає до стягнення за прострочення понад тридцять днів штраф у розмірі семи відсотків вартості Товару, з поставки якого допущено прострочення виконання, за формулою: Розмір штрафу (грн.) = Сума основного боргу (грн.) х 0,07 %.

Таке прострочення відбулося у період після 13.07.2021р. по 05.11.2021р., в якому сума основного боргу становить 39 240,00 грн.

Тому, розмір штрафу за договором, розрахованим згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, становить 2 746,80 грн. = 39 240,00 грн. х 0,07 %.

Підсумовуючи наведене, заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ГПК України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №488 від 20.12.2021р. на суму 2 270,00 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (місцезнаходження: Україна, 79044, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЄФРЕМОВА, будинок 84, квартира 1Б; ідентифікаційний код 39046990) на користь Державного космічного агентства України (місцезнаходження: Україна, 01010, місто Київ, ВУЛИЦЯ МОСКОВСЬКА, будинок 8, корп.30; ідентифікаційний код 00041482) основний борг (невикористані грошові кошти за непоставку (відпуск) бензину) у розмірі 39 240,00 грн., пеню у розмірі 4 954,70 грн., штраф у розмірі 2 746,80 грн. та 2 270,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 09.03.2022 р.

Суддя Король М.Р.