ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2022 р. Справа №907/513/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання С.Р. Гілевич,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Ужгородської районної ради за № 02-22/873 від 05.11.2021 року (вх. №01-05/3705/21 від 08.11.2021 року) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» за №001-21/19005 від 17.11.2021 року (вх. № 01-05/3880/21 від 22.11.2021 року)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 13.10.2021 року (суддя О.Ф. Ремецькі; повний текст рішення складено 22.10.2021 року)

у справі № 907/513/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (надалі ТзОВ «Закарпаттяенергозбут»)

до відповідача: Ужгородської районної ради

про стягнення 145309,70 грн.,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Боднар А.М. представник (довіреність №38 від 16.11.2021 року);

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву

29.06.2021 року ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом до Ужгородської районної ради про стягнення 145309,70 грн. вартості спожитої електричної енергії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що споживач Великоберезнянська районна рада Закарпатської області, правонаступником якої є Ужгородська районна рада, частково оплатив вартість спожитої електричної енергії в грудні 2020 року (рахунок ПЕЕ №130064/12/1 від 01.01.2021 року на суму 160750,86 грн.), у зв`язку з чим виник борг в сумі 49612,62 грн. Позивач зазначає, що станом на 01 грудня 2020 року у споживача вже була наявна заборгованість за спожиту електричну енергію за попередні періоди в сумі 95697,08 грн., загальна сума заборгованості споживача складає 145309,70 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 02.31-02/5255/21 від 19.07.2021 року) заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що між Великоберезнянською районною радою Закарпатської області та ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №о/р 130064 від 14.01.2020 року з орієнтовною ціною за період 2020 року 980000,00 грн. з ПДВ. Разом з тим, 29.12.2020 року між Ужгородською районною радою як правонаступником споживача та ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» укладено додаткову угоду №4 до договору №о/р130064 від14.01 2020 року, згідно з умовами якої зменшено обсяг закупівлі електричної енергії, що становить 817179,58 грн. За доводами відповідача, вказана суму оплачена, договір виконаний, що підтверджується звітом про виконання договору, який оприлюднений 04.01.2021 року. Згідно рахунку за активну електроенергію №130064 за грудень 2020 року сплачено 100138,24 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 13.10.2021 року у справі №907/513/21 (суддя О.Ф. Ремецькі) частково задоволено позов ТзОВ «Закарпаттяенергозбут». Стягнуто з Ужгородської районної ради на користь ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» суму 49612,62 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, а також суму 775,04 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що в грудні 2020 року споживач Великоберезнянська районна рада Закарпатської області, правонаступником якої є Ужгородська районна рада, спожив електричну енергію на загальну суму 160750,86 грн. Внаслідок часткової оплати спожитої електричної енергії виникла заборгованість в сумі 49612,62 грн., яка відповідачем не сплачена. Водночас, заявлені позовні вимоги становлять 145309,70 грн. та включають суму боргу, нараховану за грудень 2020 року в розмірі 49612,62 грн., і заборгованість за інші періоди в розмірі 95697,08 грн. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б дозволили встановити наявність заборгованості за договором №130064 від 14.01.2020 року в розмірі 95697,08 грн. Відсутність первинних бухгалтерських документів та інших доказів унеможливлює встановлення реальності господарської операції та виникнення заборгованості за нею.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги позивача

Позивач в апеляційній скарзі на рішення господарського суду Закарпатської області від 13.10.2021 року у справі №907/513/21 просить скасувати зазначене судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, прийняти нове рішення, яким в повному обсязі задоволити позов. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що відомості про спожиту та оплачену електричну енергію споживачем Великоберезнянською районною радою Закарпатської області наведені у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, який не спростований відповідачем. Звертає увагу на те, що станом на 01.12.2020 року у споживача була наявна заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 95697,08 грн., в оплату споживачем за розрахунковий період грудень 2020 року зараховано лише 15441,16 грн. (11000,00 грн.+100138,24 грн. 95697,08 грн.) у зв`язку з чим недоплата за грудень 2020 року складає 145309,70 грн. (160750,86грн. - 15441,16 грн.). Оскільки споживач не оплатив вартість спожитої електричної енергії, у такого виникла заборгованість в сумі 145309,70, яку не сплатив ні споживач, ні його правонаступник (відповідач).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи на апеляційну скаргу позивача

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» заперечує проти доводів скаржника. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача

Відповідач в своїй апеляційній скарзі вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. На його переконання, суд не дослідив усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення даного спору. Звертає увагу на те, що за умовами укладеного між Великоберезнянською районною радою Закарпатської області та ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №о/р 130064 від 14.01.2020 року, орієнтовна ціна договору за період 2020 року становить 980000,00 грн. з ПДВ. Разом з тим, 29.12.2020 року між Ужгородською районною радою як правонаступником споживача та ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» укладено додаткову угоду №4 до договору №о/р130064 від 14.01.2020 року, згідно з умовами якої зменшено обсяг закупівлі електричної енергії, узгоджено, що загальне зобов`язання за договором на 2020 рік становить 817179,58 грн. Скаржник зазначає, що суд не дослідив рахунок № 130064 від 28.12.2020 року, в якому постачальник вказав, що споживач повинен оплатити використану в грудні 2020 року активну електроенергію в сумі 100138,24 грн., тобто за цілий місяць, а не за його частину. Споживач оплатив використану електричну енергію в грудні 2020 року, вартістю 100138,24 грн. та не допустив порушення своїх договірних зобов`язань. Суд не врахував, що рахунок ПЕЕ № 130064/12/1 від 01.01.2021 року, на який посилається позивач, є повторним рахунком за електричну енергію, використану в грудні 2020 року. Просить скасувати рішення господарського Закарпатської області від 13.10.2021 року у справі №907/513/21, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи на апеляційну скаргу відповідача

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу Ужгородської районної ради просить залишити дану скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги з наведених у ній підстав. Заперечив проти задоволення апеляційної скарги Ужгородської районної ради. Просив скасувати оскаржене судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, прийняти нове рішення, яким в повному обсязі задоволити позов.

Відповідач не делегував свого представника в судове засідання. Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 803 відповідачу 31.01.2022 року вручено ухвалу суду від 24.01.2022 року про відкладення розгляду справи №907/513/21 на 14.02.2022 року об 11 год. 00 хв.

Враховуючи те, що явка сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності відповідача.

Обставини справи

З наявних у справі копій документів видно, що 14 січня 2020 року між ТзОВ "Закарпаттяенергозбут" (постачальник) та Великоберезнянською районною радою Закарпатської області (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №о/р130064, відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с.14-20).

Згідно з п. 5.3 договору орієнтовна ціна договору на період 2020 року становить 980000,00 грн. з ПДВ, в тому числі: кошторисні призначення споживача 270000,00 грн. та відшкодування контрагентам в сумі 710000,00 грн. Обсяг використаної (спожитої) електричної енергії орієнтовно становить 287507 кВт/год. Ціна цього договору є орієнтовною і визначається з врахуванням інших платежів, передбачених чинних законодавством до даного договору і може бути змінена за взаємною згодою сторін та в порядку, передбаченому чинним законодавством. Сума товару по цьому договору не може бути більшою 980000,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору.

В пунктах 5.7-5.10 договору зазначено, що ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не пізніше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом п`яти робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

За умовами комерційної пропозиції № 4 (бюджетна) для непобутових споживачів (додаток №3 до договору № о/р130064 від 14.01.2020 року) оплата здійснюється споживачем за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку, протягом 5 робочих днів від дати отримання рахунку та Акту прийняття-передавання товарної продукції споживачем (а.с.20).

Відповідно до п. 6.2. договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).

У відповідності до п. 13.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, у відповідності до ст. 631 ЦК України поширюється на відносини сторін, які виникли з 01 січня 2020 року, та діє до 31 грудня 2020 року.

У грудні 2020 року споживач спожив електричну енергію в обсязі 46460 кВт/ год, про що позивач виставив споживачу рахунок ПЕЕ №130064/12/1 від 01.01.2021 року на суму 160750,86 грн. з ПДВ, термін сплати рахунку до 31.12.2020 року (а.с. 23).

Як вбачається з виписок по рахунку позивача, 11 грудня 2020 року споживач перерахував позивачу 11000,00 грн. та 30 грудня 2020 року 100138,24 грн., разом 111138,24 грн. за спожиту електричну енергію (а.с.24-25).

В позовній заяві позивач зазначає, що станом на 01.12.2020 року у споживача була наявна заборгованість за спожиту електричну енергію у попередніх періодах в сумі 95697,08 грн., з урахуванням неоплаченої вартості електричної енергії, спожитої в грудні 2020 року, загальна сума заборгованості споживача становить 145309,70 грн.

Однак, в матеріалах справи № 907/513/21 відсутні первинні документи, передбачені умовами комерційної пропозиції № 4 (бюджетна) для непобутових споживачів (додаток №3 до договору № о/р130064 від 14.01.2020 року), в яких були б відображені дані комерційного обліку спожитої електроенергії; Акти прийняття-передавання товарної продукції; рахунки на оплату та докази їх отримання споживачем; платіжні документи по оплаті вартості спожитої електричної енергії за періоди, вказані позивачем у розрахунку заборгованості.

Відповідно до рішення Ужгородської районної ради №17 від 22.12.2020 року розпочато процедуру реорганізації Великоберезнянської районної ради Закарпатської області шляхом приєднання до Ужгородської районної ради. Вирішено, що Ужгородська районна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків установи (а.с.31-34).

29.12.2020 року між ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» (постачальник) та Ужгородською районною радою (правонаступник споживача Великоберезнянської районної ради) укладено додаткову угоду №4 до договору №о/р130064 від 14.01 2020 року, відповідно до якої загальне зобов`язання за договором на 2020 рік становить 817179,58 грн. з ПДВ. Обсяг використаної електричної енергії становить становить 239740 кВТ/год за ціною 3,4086 грн. за 1 кВт/год (а.с.52).

16 квітня 2021 року позивач звернувся до голови Великоберезнянської районної ради та голови комісії з припинення Великоберезнянської районної ради з вимогою №836/501-16 від 15.04.2021 року, в якій просив сплатити заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 145309,70 грн. (а.с.37-38).

Вказана вимога залишена без задоволення, що стало підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Правовідносини (взаємні права та обов`язки) між сторонами у справі виникли на підставі укладеного між постачальником ТзОВ "Закарпаттяенергозбут" та споживачем Великоберезнянською районною радою Закарпатської області, правонаступником якого Ужгородська районна рада, договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №о/р130064 від 14.01.2020 року.

Згідно з статтею 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

У відповідності до частин 1, 2 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

У відповідності до пункту 67 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальної послуги - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги

Універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України (п. 93 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно з частиною 2 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону.

Тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону (п.13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг (абзац тринадцятий пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (далі Правила).

У відповідності до пунктів 3.1.7, 3.1.8 глави 3.1 розділу III Правил договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу (п. 4.21 глави 4.1 розділу IV Правил).

В підпункті 1 пункту 5.2.1 глави 5.2 розділу V Правил передбачено, що постачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Згідно з підпунктом 2 пункту 5.5.5 глави 5.5 розділу V Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ході розгляду апеляційної скарги суд встановив, що на підставі договору № 130064 від 14.01.2020 року позивач виставив до плати споживачу, правонаступником якого є відповідач, рахунок ПЕЕ №130064/12/1 від 01.01.2021 року на суму 160750,86 грн. з ПДВ за спожиту електричну енергію (розрахунковий період грудень 2020 року), термін сплати рахунку до 31.12.2020 року.

Матеріалами справи підтверджено, що споживач 11 грудня 2020 року перерахував позивачу 11000,00 грн. та 30 грудня 2020 року 100138,24 грн., разом 111138,24 грн. за спожиту електричну енергію.

Суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази про оплату споживачем чи його правонаступником (відповідачем) іншої частини спожитої електричної енергії за грудень 2020 року на суму 49612,62 грн.

Зважаючи на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 49612,62 грн. заборгованості.

Водночас, заявлені позовні вимоги становлять 145309,70 грн. та включають неоплачену вартість електричної енергії, спожитої в грудні 2020 року, та заборгованість споживача станом на 01.12.2020 року за спожиту електричну енергію у попередніх періодах в сумі 95697,08 грн.

В ході розгляду справи суд встановив, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, передбачені умовами комерційної пропозиції № 4 (бюджетна) для непобутових споживачів (додаток №3 до договору № о/р130064 від 14.01.2020 року), в яких були б відображені дані комерційного обліку спожитої правопопередником відповідача електричної енергії; Акти прийняття-передавання товарної продукції; рахунки на оплату та докази їх отримання споживачем; платіжні документи по оплаті вартості спожитої електричної енергії за періоди, вказані позивачем у розрахунку заборгованості.

Відсутність первинних бухгалтерських документів чи будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту заборгованості по оплаті вартості спожитої електричної енергії за договором №о/р130064 від 14.01.2020 року в сумі 95697,08 грн. унеможливлює встановлення реальності господарської операції та виникнення заборгованості за нею. Тому суд першої інстанції обгрунтовано та підставно відмовив у задоволенні даної частини позовних вимог.

Стосовно посилання скаржника - Ужгородської районної ради на те, що відповідно до рахунку №130064 від 28.12.2020 року споживач повинен оплатити використану в грудні 2020 року активну електроенергію в сумі 100138,24 грн., тобто за цілий місяць, а не за його частину необхідно зазначити таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (частини 1, 2 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

З аналізу змісту наявної у судовій справі копії рахунку №130064 від 28.12.2020 року (а.с.99) видно, що цей документ не містить жодних відомостей про те, ким і на підставі якого договору його виписано, у ньому відсутні адреса і особистий рахунок споживача, не відображено кількості та вартості спожитої електроенергії. Тому він не може бути прийнятий судом до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, доводи скаржників не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційних скарг, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Закарпатської області від 13.10.2021 року у справі №907/513/21.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Ужгородської районної ради за № 02-22/873 від 05.11.2021 року (вх. №01-05/3705/21 від 08.11.2021 року) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» за №001-21/19005 від 17.11.2021 року (вх. № 01-05/3880/21 від 22.11.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Закарпатської області від 13.10.2021 року у справі №907/513/21 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех