ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2022 р. Справа№ 910/11231/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Кравчука Г.А.

Тищенко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.10.2021

у справі №910/11231/21 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»

до Акціонерного товариства «Укрзалізниця»

про стягнення 42 446,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач, скаржник) про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 42 446, 67 грн.

Позовні вимоги, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо забезпечення схоронності вантажу (вугілля кам`яного) при перевезенні за залізничними накладними: №46286860 (досилочні накладні: №№42114991, 41529710), №46286902 (досилочна накладна №41529702), №46395299, №46379244, №46379194 та №46834743.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» 42 446 грн 67 коп. збитків та судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Регіональна філія «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/11231/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що розрахунок за накладними повинен бути 2%, а не 1% виходячи із норм природних втрат.

Зокрема, скаржник зазначає, що позивач здійснив недовантаження вагону №56327521 та безпідставно включив цей вагон в позовні вимоги по справі.

Крім того, вказує, що позивачем не виконана ухвала суду про витребування доказів та не надано суду доказів фактичної оплати вартості поставленого вугілля.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021 апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/11231/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів: Кравчука Г.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/11231/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11231/21.

Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/11231/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/11231/21. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи. Роз`яснено позивачу у справі, про право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідно.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що предметом розгляду у справи №910/11231/21 є вимоги про стягнення 42 446,67 грн, вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України.

З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

В період з березня по квітень 2021 позивачем (відправник) на адресу відокремленого підрозділу "БУРШТИНСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" (одержувач) були відправлені залізничні вагони №№64021538, 62200316, 56542806, 61298063, 61075776, 60031440, 56864036, 62966643, 56327521, 60664034, 62313085, 52797297, з вугіллям кам`яним.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи залізничними накладними №46286860 (досилочні накладні: №№42114991, 41529710), №46286902 (досилочна накладна №41529702), №46395299, №46379244, №46379194, №46834743, згідно з якими вантаж був прийнятий до перевезення відповідачем.

Згідно зі статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції). Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Відповідно до переуступного напису, зробленого на накладних №46286860 (досилочні накладні: №№42114991, 41529710), №46286902 (досилочна накладна №41529702), №46395299, №46379244, №46379194 та №46834743 за підписами директора та головного бухгалтера відокремленого підрозділу "БУРШТИНСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" Акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" право на пред`явлення позову передано ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ».

Під час перевезення зазначеного вантажу на станціях Знам`янка Одеської залізниці та Бурштин Львівської залізниці було проведено перевірку та переважування вантажу та встановлено недостачу вугілля кам`яного, в зв`язку з чим складені наступні комерційні акти:

1) №410006/66/351 від 31.03.2021 у якому зазначено, що в накладній №46286860 від 29.03.2021 вказано тару вагону № 64021538 - 23600 кг, нетто - 69850 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 91600 кг, тара вагону - 23600 кг, нетто - 68000 кг, що менше на 1850 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: на поверхні вантажу в наявності виїмка за ходом поїзда над 1-2 люками довжиною 2000 мм, на ширину вагона, глибиною 500 мм. Просипання вантажу немає. В місці виїмки маркування відсутнє, доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Каток не застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки люка щільно закриті. Об`єм кузова 76 м. куб;

2) 410006/64/338 від 31.03.2021 в якому зазначено, що в накладній № 46286860 від 29.03.2021 вказано тару вагону №62200316 - 22200 кг, нетто - 69950 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 89200 кг, тара вагону - 22200 кг, нетто - 67000 кг, що менше на 2950 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: на поверхні вантажу в наявності виїмка ліворуч за ходом поїзда над 1-2-3-4-5-6-7 люками довжиною 10500 мм, шириною 1500-1800 мм, глибиною 200-350 мм. Просипання вантажу немає. В місці виїмки маркування відсутнє, доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Каток не застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки люка щільно закриті. Об`єм кузова 76 м. куб;

3) №410006/65/339 від 31.03.2021 у якому зазначено, що в накладній № 46286860 від 29.03.2021 вказано тару вагону №56542806 - 22050 кг, нетто - 68800 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 88350 кг, тара вагону - 22050 кг, нетто - 66300 кг, що менше на 2500 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: на поверхні вантажу в наявності виїмка ліворуч за ходом поїзда над 3-4-5-6-7 люками довжиною 5800 мм, шириною 1800-2000 мм, глибиною 350 мм. Просипання вантажу немає. В місці виїмки маркування відсутнє, доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Каток не застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки люка щільно закриті. Об`єм кузова 74 м. куб;

4) №410006/68/353 від 31.03.2021 у якому зазначено, що в накладній № 46286902 від 29.03.2021 вказано тару вагону № 61298063 - 22250 кг, нетто - 69800 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 90450 кг, тара вагону - 22250 кг, нетто - 68200 кг, що менше на 1600 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: на поверхні вантажу в наявності виїмка за ходом поїзда над 1-2-3-4-5-6-7 люками довжиною 10500 мм, на ширину вагона, глибиною 200-250 мм. Просипання вантажу немає. В місці виїмки маркування відсутнє, доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Каток не застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки люка щільно закриті. Об`єм кузова 76 м. куб;

5) №410006/67/352 від 31.03.2021 у якому зазначено, що в накладній №46286902 від 29.03.2021 вказано тару вагону № 61075776 - 22700 кг, нетто - 69800 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 91450 кг, тара вагону - 22700 кг, нетто - 68750 кг, що менше на 1050 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: на поверхні вантажу в наявності виїмка за ходом поїзда над 3-4-5-6-7 люками довжиною 7500 мм, на ширину вагона, глибиною 250 мм. Просипання вантажу немає. В місці виїмки маркування відсутнє, доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Каток не застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки люка щільно закриті. Об`єм кузова 76 м. куб;

6) №410006/69/354 від 31.03.2021 у якому зазначено, що в накладній №46286902 від 29.03.2021 вказано тару вагону № 60031440 - 22300 кг, нетто - 69900 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 89150 кг, тара вагону - 22300 кг, нетто - 66850 кг, що менше на 3050 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: на поверхні вантажу в наявності виїмки за ходом поїзда над 1-2 люками довжиною 2000 мм, на ширину вагона, глибиною 500 мм; над 6-7 люками довжиною 2500 мм, на ширину вагона, глибиною 500 мм. Просипання вантажу немає. В місці виїмки маркування відсутнє, доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Каток не застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки люка щільно закриті. Об`єм кузова відсутній;

7) №388103/345 від 05.04.2021 у якому зазначено, що в накладній №46395299 від 01.04.2021 вказано тару вагону №56864036 - 22300 кг, нетто - 68950 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 88400 кг, тара вагону - 22300 кг, нетто - 66100 кг, що менше на 2850 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: вантаж маркований шляхом нанесення п`яти повздовжніх борозен по всій довжині вагона. Фактично: навантаження нижче бортів, нерівномірне, маркування відсутнє, не відповідає електронному документу. На поверхні вантажу виявлено виїмки: над 2-3 люками 280-300 см, ширина вагона 20 см, над 6-7 люками справа 230-250 см * 100-120 см * 20-30 см. Вагон у технічному відношенні справний, про що складений акт ГУ 106 241 ст. Бурштин від 05.04.2021, бездверний, люки закриті. При видачі вантажу просипання не було. Повідомлено поліцію п. Вандзяк.

8) №388103/342 від 05.04.2021 у якому зазначено, що в накладній № 46379244 від 01.04.2021 вказано тару вагону №62966643 - 23750 кг, нетто - 69850 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 91350 кг, тара вагону - 23750 кг, нетто - 67600 кг, що менше на 2250 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: вантаж маркований шляхом нанесення п`яти повздовжніх борозен по всій довжині вагона. Фактично: навантаження на рівні бортів - нижче бортів, нерівномірне, маркування відсутнє, не відповідає електронному документу. На поверхні вантажу виїмка: над 7 люком з правої сторони 180-200см * 130-150 см * 30-50см. Вагон у технічному відношенні справний, про що складений акт ГУ 106 238 ст. Бурштин від 05.04.2021, бездверний, люки закриті. При видачі вантажу просипання не було. Повідомлено поліцію п. Вандзяк.

9) №388103/343 від 05.04.2021 у якому зазначено, що в накладній № 46379244 від 01.04.2021 вказано тару вагону №56327521 - 21150 кг, нетто - 68950 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 87850 кг, тара вагону - 21150 кг, нетто - 66700 кг, що менше на 2250 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: вантаж маркований шляхом нанесення п`яти повздовжніх борозен по всій довжині вагона. Фактично: навантаження вище - нижче бортів, нерівномірне, маркування відсутнє, не відповідає електронному документу. Поверхня вантажу хвилеподібна. Вагон у технічному відношенні справний, про що складений акт ГУ 106 239 ст. Бурштин від 05.04.2021, бездверний, люки закриті. При видачі вантажу просипання не було. Повідомлено поліцію п. Вандзяк.

10) №388103/344 від 05.04.2021 у якому зазначено, що в накладній № 46379194 від 01.04.2021 вказано тару вагону №60664034 - 22150 кг, нетто - 69800 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 89700 кг, тара вагону - 22150 кг, нетто - 67550 кг, що менше на 2250 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: вантаж маркований шляхом нанесення п`яти повздовжніх борозен по всій довжині вагона. Фактично: навантаження вище бортів, зі скосом до торців вагона над 1-2 люками, маркування відсутнє, не відповідає електронному документу. На поверхні вантажу виїмка над 6-7 люками 250-280см * 100-120 см * 20-30 см. Вагон у технічному відношенні справний, про що складений акт ГУ 106 240 ст. Бурштин від 05.04.2021, бездверний, люки закриті. При видачі вантажу просипання не було. Повідомлено поліцію п. Вандзяк.

11) №388103/376 від 20.04.2021 у якому зазначено, що в накладній № 46834743 від 15.04.2021 вказано тару вагону №62313085 - 21950 кг, нетто - 69900 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 89200 кг, тара вагону - 21950 кг, нетто - 67250 кг, що менше на 2650 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: маркування не проглядається, вантаж потоптаний, є виїмки на поверхні вантажу. Над 1 люком є виїмка 0,5 м * ширина вагона * 0,2 м, над 1-3 люками зліва є виїмка 4,5 м * 0,5 м * 0,2 м, що відповідає акту з/ф ст. НижньоДніпровськ-Вузол 2484 від 17.04.2021. в місцях виємок маркування порушено. При видачі вантажу просипання не було, вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Вагон у технічному відношенні справний, про що складений акт ГУ 106 250 ст. від 20.04.2021. Повідомлено поліцію п. Ковач.

12) №388103/375 від 20.04.2021 у якому зазначено, що в накладній № 46834743 від 15.04.2021 вказано тару вагону №52797297 - 22750 кг, нетто - 68900 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 89200 кг, тара вагону - 22750 кг, нетто - 66450 кг, що менше на 2450 кг; при комерційному огляді вагона встановлено: навантаження нижче бортів 50 см, маркування не проглядається, вантаж потоптаний, є виїмки на поверхні вантажу. Над 2-3 люками є виїмка 3 м * 1м * 0,2 м, з права над 3-4 люками є виїмка 1 м * 1 м * 0,2 м, що відповідає акту з/ф ст. НижньоДніпровськ-Вузол 2483 від 17.04.2021. в місцях виємок маркування порушено. При видачі вантажу просипання не було, вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Вагон у технічному відношенні справний, про що складений акт ГУ 106 249 ст. від 20.04.2021. При видачі вантажу просипання не було. Повідомлено поліцію п. Ковач.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не забезпечено схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» 42 446,67 грн вартості нестачі вантажу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що судом встановлено факт втрати частини вантажу, а також, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду першої інстанції більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 42 446, 67 грн. збитків.

Розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 (далі - Статут), визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 5 Статуту залізниць України, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Частинами 1, 2, 5 ст. 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем, який є відправником за вказаними залізничними накладними (графа 1) надано довідки про вартість вугільної продукції №1/1947 від 14.04.2021, №1/1946 від 14.04.2021, №1/2016 від 21.04.2021, №1/2017 від 21.04.2021, №2/2970 від 09.06.2021, які в силу положень ст. 114, 115 Статуту залізниць України є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу, оскільки указані положення не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу.

Крім того, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду звертає увагу, що Статутом залізниць України не передбачено обов`язкового додання до претензій або позовів, доказів сплати вантажоодержувачем, або уповноваженою особою, вартості вантажу.

У зв`язку із чим, посилання скаржника про недоведеність позивачем вартості та підтвердження оплати вартості відправленого вантажу за залізничними накладними, судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки позивач у цій справі не був власником майна, а виступав вантажовідправником; право на подання позову були передані йому отримувачем вугілля (згідно з написами на залізничних накладних), що не заперечувалося відповідачем і не суперечить положенням статті 133 Статуту залізниць України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.08.2018 у справі №910/22324/16, від 16.11.2019 у справі №910/16904/18, від 05.02.2020 у справі №910/3868/19, №910/115076/19 від 03.09.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000, визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива.

Судом першої інстанції вірно зазначено та підтверджується матеріалами справи, що вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України №584-VII від 19 вересня 2013 р. (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19 березня 2002 р. є мінеральним паливом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що втраченим вантажем за залізничними накладними №46286860 (досилочні накладні: №№42114991, 41529710), №46286902 (досилочна накладна №41529702), №46395299, №46379244, №46379194 та №46834743 було вугілля кам`яне - мінеральне паливо, то позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1 % від маси вантажу при розрахунку збитків.

Виходячи з вартості 1 т вугілля кам`яного за накладними: №46286860 (досилочні накладні: №№42114991, 41529710) 2 385, 83 грн. з ПДВ, №46286902 (досилочна накладна №41529702) 2 077, 02 грн. з ПДВ, №46395299 - 1 890, 72 грн з ПДВ, №46379244 2 501, 27 грн. з ПДВ, №46379194 - 2 405, 40 грн з ПДВ та №46834743 1 863, 49 грн. з ПДВ.

Вартість втраченого вантажу (з ПДВ) з урахуванням норми природних втрат становить: у вагоні № 64021538 2 747, 28 грн., № 62200316 5 369, 31 грн., №56542806 - 4323, 12 грн., №61298063 1 873, 47 грн., №61075776 - 731, 11 грн., №60031440 4 883, 07 грн., №56864036 - 4084, 90 грн., №62966643 3 880, 72 грн., №56327521 - 3903, 23 грн, №60664034 - 3 733, 18 грн, №62313085 - 3 635, 67 грн., №52797297 3 281, 61 грн., що в загальній сумі складає 42 446, 67 грн.

Згідно вимог ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Щодо посилання скаржника на те, що включення вимоги позивача щодо забезпечення схоронності вантажу в вагоні № 56327521 до позовних вимог є безпідставним, оскільки позивач здійснив недовантаження цього вагону, суд апеляційної інстанції зазначає наступне

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що завантаження вагону №56327521 та визначення маси вантажу за залізничною накладною № 46379244 здійснено вантажовідправником, правильність відомостей щодо навантаження вагону підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної шляхом накладення Електронного цифрового підпису.

Колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на вищевикладене, зазначає, що вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до положень статті 52 Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

У зазначених вище випадках, тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов`язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і рахунками з розкриттям пошкоджених місць.

У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Отже, стаття 24 Статуту залізниць України передбачає, саме право залізниці взагалі перевіряти правильність зазначених вантажовідправником у накладній відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Позивач скористався своїм правом на таку перевірку, разом з тим, стаття 52 Статуту передбачає обов`язок для залізниці на перевірку таких відомостей у виключних випадках, які в ній визначені.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом «а» частини 2 статті 129 Статуту залізниць України встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу (ч.3 ст.129 Статуту залізниць України).

Підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

У комерційному акті №388103/343 від 05.04.2021 зазначено, що в накладній № 46379244 від 01.04.2021 вказано тару вагону №56327521 - 21150 кг, нетто - 68950 кг, а при переважуванні фактично виявилось: брутто - 87850 кг, тара вагону - 21150 кг, нетто - 66700 кг, що менше на 2250 кг.

Враховуючи, те що відповідачем було прийнято до перевезення вагон №56327521 за накладною № 46379244 від 01.04.2021, з визначеною масою вантажу, комерційного акту невідповідності маси і кількості вантажу не складалось, тому посилання останнього щодо виключення вимоги з позову щодо забезпечення схоронності вантажу в вагоні № 56327521 є необґрунтованими.

Доказів відшкодування відповідачем на користь позивача заявлених до стягнення збитків, суду апеляційної інстанції не надано.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу; завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 42 446,67 грн. та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вказаних вагонах сталась не з вини відповідача відповідно до ст. 127 Статуту залізниць України.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/11231/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/11231/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 275, 276, 281 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/11231/21 залишити без змін.

Матеріали справи №910/11231/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Г.А. Кравчук

О.В. Тищенко