ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Харків Справа № 913/728/21
Провадження №1/913/728/21
За позовом Комунального підприємства Жилбудсервіс, м. Щастя Луганської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю ЖИЛБУДСЕРВІС-ЖЕУ, м. Сєвєродонецьк Луганської області
про визнання недійсним договору та додаткової угоди до нього
Суддя Зюбанова Н.М.
Секретар судового засідання Соколенко Ю.О.
Без виклику представників
Суть спору: про визнання недійсним договору № 28 про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем житлових будинків від 22.01.2018 та додаткової угоди № 1 від 21.02.2018 до нього, укладених між ТОВ ЖИЛБУДСЕРВІС-ЖЕУ та КП Жилбудсервіс.
Дослідивши матеріали справи, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору між сторонами.
Вказаний договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який регулюється главою 63 ЦК України.
Зокрема, згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з п. 1.2 договору замовник зобов`язався оплачувати надані виконавцем послуги в розмірі, порядку та на умовах визначених договором.
Обслуговування повинно здійснюватися відповідно до Правил та норм технічної експлуатації житлового фонду, та іншими нормативними документами, що встановлюють обов`язкові вимоги до якості послуг, що надаються (п. 1.3 договору).
Послуга вважається наданою після підписання акту прийому-здачі наданих послуг замовником і виконавцем (п. 1.4 договору).
Відповідно до п.п. 2.2, 2.2.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно проводити оплату згідно акту прийому-здачі наданих послуг.
За умовами п. 3.1 договору ціна послуг визначається сторонами по факту їх надання за результатами кожного календарного місяця та фіксується в актах прийому-здачі наданих послуг.
Вартість договору визначається сукупністю вартості наданих послуг за календарний рік, а саме 750000,00 грн. (п. 3.2 договору).
Акт прийому-здачі наданих послуг підписується сторонами до 01 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги (п. 3.3 договору).
Замовник зобов`язаний перераховувати виконавцю суму, зазначену в акті прийому-здачі наданих послуг протягом 7 календарних днів з моменту підписання такого акту (п. 3.4 договору).
Сторони передбачили, що договір діє до 31.12.2018, а в частині фінансового зобов`язання до повного їх виконання. Сторони домовилися, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2018 відповідно до п. 3 ст. 631 ЦК України (п. 5.1 договору).
Договір підписано директором Комунального підприємства "Жилбудсервіс" Шевцовим О.В. і директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Жилбудсервіс-ЖЕУ" Клімковим О.І.
Додатковою угодою від 21.02.2018 № 1 сторони виклали в новій редакції пункт 3.2 договору: "Вартість договору визначається сукупністю вартості наданих послуг за календарний рік та складає 1081400 грн 00 коп." та додаток № 1, відповідно до якого щомісячний розмір послуги становить 92 731 грн 93 коп. (аркуші справи 24-26).
14.08.2018 сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою розірвано договір.
За час дії договору позивачем було перераховано в якості оплати за надані послуги 617579 грн 2476 коп., що підтверджується наданими копіями платіжних доручень (арк. 58-63).
Вартість наданих послуг визначена в сумі 720000,00 грн. Строк дії договору з 01.01.2018 по 31.12.2018. Відповідно до додатку № 1 до договору послуги надаються у 41 будинку, щомісячний розмір послуги становить 57 874 грн 80 коп. (арк. справи 31-32).
10.01.2022 господарським судом Луганської області було прийняте рішення у справі № 913/729/21 про задоволення позову про визнання недійсним договору про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем житлових будинків від 22.01.2018 № 29 та додаткової угоди до нього № 1 від 21.02.2018. На цей час рішення не набрало законної сили, оскільки відповідач звернувся з апеляційною скаргою.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем житлових будинків від 22.01.2018 № 28 укладений з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі" та Закону України "Про корупцію".
Згідно з правовою позицією позивача були порушені приписи ч. 7 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки директором Шевцовим О.В. 22.01.2018 від імені Комунального підприємства "Жилбудсервіс" здійснено закупівлю ідентичних послуг, вартість яких з урахуванням додаткової угоди складає 1081400 грн 00 коп., без проходження процедури публічної закупівлі та поділивши предмет закупівлі на частини.
Що стосується визнання недійсною додаткової угоди від 21.02.2018 № 1 позивач посилається на те, що уклавши додаткову угоду сторони змінили істотну умову договору ціну, та без будь-яких обґрунтувань підвищили ціну договору з 750 000 грн 00 коп. до 1081400 грн 00 коп. Отже, оскільки вказаною додатковою угодою внесені суттєві зміни до договору після його підписання, зазначена додаткова угода підлягає визнанню недійсною, у зв`язку з порушенням ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".
Вартість послуг за договором від 22.01.2018 № 28 з урахуванням додаткової угоди перевищує 200000 грн 00 коп., тому вказана додаткова угода з урахуванням приписів Закону України "Про публічні закупівлі" також підлягає визнанню недійсною.
Відповідач не надав відзив на позовну заяву та вказані вимоги позивача не оспорив.
У відповідності до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Подібне право передбачається також ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та його повне задоволення з огляду на наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі № 905/1227/17 висловлено правову позицію, згідно з якою при вирішенні спорів про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Статтею 1 Закону № 922-VIII в редакції, чинній на час укладення договору, визначено, що:
- договір про закупівлю договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари;
- замовники органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.
До замовників також належать юридичні особи та/або суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання та відповідають хоча б одній з таких ознак: органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування належить частка у статутному капіталі суб`єкта господарювання в розмірі більше ніж 50 відсотків або такі органи володіють більшістю голосів у вищому органі суб`єкта господарювання чи правом призначати більше половини складу виконавчого органу або наглядової ради суб`єкта господарювання; наявність спеціальних або ексклюзивних прав (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону).
За змістом Безкоштовного запиту з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до основного виду діяльності КП "Жилбудсервіс" відноситься забір, очищення та постачання води, а у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 922-VIII до діяльності в окремих сферах господарювання законодавець відніс забезпечення виробництва, транспортування та постачання питної води, забезпечення функціонування централізованого водовідведення.
Відповідно до інформації з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником КП "Жилбудсервіс" є Щастинська міська рада, розмір частки якої у статутному капіталі підприємства складає 8652199,00 грн, що дорівнює 100% його статутного капіталу.
Згідно копії Статуту підприємства станом на 2017 рік розмір статутного капіталу складав 8496652,00 грн.
Крім того, згідно з п. 2.1 Статуту метою створення і діяльності підприємства є задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення господарської діяльності, спрямованої на досягнення економічних і соціальних результатів та отримання прибутку. Предметом діяльності підприємства є надання житлово-комунальних послуг.
Таким чином, КП "Жилбудсервіс" є замовником у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 922-VIII, яким також даються наступні визначення:
- послуги будь-який предмет закупівлі, крім товарів і робіт, зокрема транспортні послуги, освоєння технологій, наукові дослідження, науково-дослідні або дослідно-конструкторські розробки, медичне та побутове обслуговування, лізинг, найм (оренда), а також фінансові та консультаційні послуги, поточний ремонт;
- предмет закупівлі товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому Уповноваженим органом;
- публічна закупівля придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.
Вказаний Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт 1,5 мільйона гривень; до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон гривень, а робіт 5 мільйонів гривень (ст. 2 Закону).
За змістом ч. 7 ст. 2 Закону забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.
Судом встановлено, що предмет за оспорюваним договором не відноситься до випадків, зазначених законодавцем в частинах 3, 4 ст. 2 Закону № 922-VIII, на які не поширюється дія Закону.
Згідно з частинами 1 та 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що при укладанні договору № 28 від 22.01.2018 про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем житлових будинків, вартість яких перевищує 1000000,00 грн, його сторони не застосували одну з процедур, передбачених ст. 12 Закону України "Про публічні закупівлі" та порушили законодавчу заборону щодо поділу предмета закупівлі, що призвело до уникнення відповідної публічної процедури при отриманні замовником послуг, що є підставою для визнання недійсним цього правочину.
З огляду на задоволення вимоги щодо визнання недійсним договору, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги і в частині визнання недійсним додаткової угоди від 21.02.2018 № 1, яка є невід`ємною частиною договору.
В подальшому, 14.08.2018 договори від 22.01.2018 № 28 та від 22.01.2018 № 29 були розірвані, але відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.04.2018 у справі № 904/5212/17, розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним.
Що стосується доводів позивача про укладення договору та додаткової угоди в умовах реального конфлікту інтересів, суд зазначає наступне.
Позивач вказує, що договір від його імені підписав попередній директор Шевцов О.В., якого 17.03.2021 розпорядженням керівника Щастинської міської ВЦА Щастинського району Луганської області звільнено з посади. Після звільнення останнього підприємство встановило, що у січні 2018 року ОСОБА_1 від імені КП Жилбудсервіс та всупереч інтересам позивача було укладено 2 подібні договори з ТОВ ЖИЛБУДСЕРВІС-ЖЕУ.
Позивач посилається на ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", згідно з якою особи, зазначені в пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, яким визнається суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
З огляду на те, що при знаходженні на посаді директора КП "Жилбудсервіс" ОСОБА_1 виконував організаційно-розпорядчі обов`язки, він є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".
Оскільки ОСОБА_2 не є близькою особою колишнього директора КП "Жилбудсервіс" Шевцова О.В., немає підстав для тверджень про реальний конфлікт інтересів у останнього.
Крім того, доводи позивача про укладені правочини в умовах реального конфлікту інтересів між знайомими особами та особою, яка одночасно займала посаду як у позивача, так і у відповідача є необґрунтованими та судом до уваги не приймаються, оскільки оспорювані договір та додаткова угода укладені від імені ТОВ "Жилбудсервіс-ЖЕУ" директором Клімковим О.І. вже після звільнення з КП "Жилбудсервіс", а отже ОСОБА_2 станом на момент укладення угод одночасно не обіймав посади як у позивача, так і у відповідача.
Суд вважає, що укладені 22.01.2018 договір № 28 та 21.02.2018 додаткова угода № 1 від імені Комунального підприємства "Жилбудсервіс" директором Шевцовим О.В. з ТОВ "Жилбудсервіс-ЖЕУ" в особі директора Клімкова О.І., який до 09.10.2017 перебував у трудових відносинах з КП "Жилбудсервіс", не свідчать про наявність потенційного/реального конфлікту інтересів у сфері реалізації директором позивача своїх службових (дискреційних) повноважень.
За таких обставин позов задовольняється повністю з віднесенням на відповідача судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України.
Щодо витрат позивача на правову допомогу в розмірі 25 000 грн 00 коп., то суд зазначає наступне.
За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Питання про розподіл судових витрат позивача на правову допомогу буде вирішено судом за наслідками надання ним доказів понесення таких витрат у строк, встановлений законом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, 232-233, 236-241 ГПК України, суд
1. Позов задовольнити повністю.
У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення виготовлене 24.02.2022.
Суддя Наталія ЗЮБАНОВА