ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2022 р. Справа № 910/14310/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 (повний текст складено 12.11.2021)

у справі №910/14310/21 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріоритетінвест"

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

про визнання договору чинним, визнання права на користування нерухомим майном

за участю секретаря судового засідання: Руденко Н.С.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача Глівінський А.І., адвокат,

- відповідача Михайлов В.В., представник за витягом,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріоритетінвест" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про визнання договору чинним, визнання права на користування нерухомим майном.

Позов мотивований тим, що позивач не отримував від відповідача листа (повідомлення) про не продовження договору оренди на наступний строк до 20.07.2020 (до кінцевої дати місячного строку після закінчення договору). Позивач сплачував орендну плату та продовжував користуватись орендованим майном, проте 25.05.2021 отримав від відповідача лист про заборгованість з орендної плати. Вважає, що договір оренди є продовженим до 20.05.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 позов задоволено повністю. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Пріоритетінвест" право користування нерухомим майном, що належить до державної власності, згідно з договором оренди №5590 нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.08.2010 до 20.05.2023. Визнано чинним договір оренди №5590 нерухомого майна, що належить до державної власності, від 20.08.2010, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пріоритетінвест" та Регіональним відділенням фонду державного майна України по місту Києву до 20.05.2023. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріоритетінвест" судовий збір в розмірі 4540,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування підстав апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що 10.07.2020 (протягом одного місяця після закінчення договору оренди) направив позивачу лист, в якому повідомив, що договір оренди на наступний строк продовжуватись не буде, та просив звільнити орендоване майно. Скаржник зазначає, що лист про не продовження договору на наступний строк направляв позивачу на його останню адресу місцезнаходження. Відповідач вказує на те, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення даного спору; не враховано, що позивач неодноразово змінював свою адресу, а останнє повідомлення позивача про зміну його адреси було направлено відповідачу вже після того, як останній повідомив позивача про не продовження договору оренди на наступний строк.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14310/21; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/14310/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

22.12.2021 матеріали справи №910/14310/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 №09.1-08/49/22 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/14310/21 у зв`язку з перебуванням судді Корсака В.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2022 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/14310/21 залишено без руху.

18.01.2022 від Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2022, надійшла заява про усунення недоліків з квитанцією №0.0..1 від 18.01.2022 про доплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/14310/21; розгляд справи призначено на 09.02.2022.

01.02.2022 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому товариство заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 №09.1-08/806/22 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/14310/21 у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

08.02.2022 від відповідача надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 прийнято апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/14310/21 до провадження у визначеному складі суду; розгляд апеляційної скарги у справі №910/14310/21 призначено на 09.02.2022.

09.02.2022 у судовому засіданні оголошено перерву на 16.02.2022.

У судовому засіданні 16.02.2022 представник скаржника (відповідача) підтримав доводи апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати, у позові відмовити.

В свою чергу, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, встановила наступне.

Як встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.08.2010 між позивачем (орендар) та відповідачем (орендодавець) укладено договір оренди № 5590 нерухомого майна, що належить до державної власності.

Згідно з п.1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частина площі в Західному тунелі вздовж ліфтів, інвентарний номер 024041 (далі - майно) площею 380,10 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, Привокзальна площа, 1, що перебуває на балансі вокзалу станції: Київ - Пасажирський Державного територіально - галузевого об`єднання „Південно - Західна залізниця", ідентифікаційний (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 28.02.2010 і становить 4 973 808,00 грн.

Відповідно до договору №5590/1 про внесення змін від 16.09.2011 до договору оренди нерухомого майна №5590 від 20.08.2010 сторони виклали пункт 1.2 договору в наступній редакції: майно площею 266,10 кв.м. передається в оренду з метою розміщення торгівельних об`єктів з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи; майно площею 108,00 кв.м. передається в оренду з метою розміщення торгівельних об`єктів з продажу непродовольчих товарів, майно площею 6,00 кв.м. передається в оренду з метою розміщення торгівельних об`єктів з продажу алкогольних та тютюнових виробів.

Договором №5590/04 про внесення змін від 21.10.2014 до договору оренди нерухомого майна №5590 від 20.08.2010 пункт 1.2 договору викладено в наступній редакції: орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частина площі в Західному тунелі вздовж ліфтів, інвентарний номер 024041 (далі - майно) площею 380,10 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, Привокзальна площа, 1, що перебуває на балансі вокзалу станції Київ - Пасажирський Державного територіально - галузевого об`єднання „Південно - Західна залізниця", ідентифікаційний (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.06.2014 і становить 5 741 000,00 грн. без ПДВ.

Згідно з п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення торгівельних об`єктів з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

20.08.2010 між сторонами підписано акт приймання-передавання орендованого майна за адресою: м. Київ, Привокзальна площа, 1.

Як зазначено позивачем, відповідно до п. 1.2 договору після приймання орендованого майна - частини площі в Західному тунелі вздовж ліфтів, інвентарний номер 024041 площею 380,10 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, Привокзальна площа, 1, ТОВ "Пріоритетінвест", згідно замовленого та розробленого Проектно-кошторисним відділом Київського будівельно- монтажного експлуатаційного управління Галузевої служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західної залізниці" проектної документації №08.2010 (ліцензія серія AB № 490414), в період з вересня 2010 року по лютий 2011 року за власні кошти змонтувало, встановило та ввело в експлуатацію торгівельні кіоски на частині площі в Західному тунелі вздовж ліфтів вокзалу станції Київ-Пасажирський з метою їх подальшого використання згідно умовам договору.

Вищезазначені торгівельні кіоски належать ТОВ "Пріоритетінвест" на праві приватної власності та зараховані на баланс ТОВ "Пріоритетінвест".

Відповідно до п.п. 3 та 4 договору №5590/01 від 16.09.2011 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №5590 від 20.08.2010 орендарю надано право здавати орендоване майно у суборенду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Цей договір укладено строком на 1 рік та діє з 20 серпня 2010 року до 20 серпня 2011 року включно (п. 10.1 договору).

Відповідно до п. 6 договору №5590/04 від 21.10.2014 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №5590 від 20.08.2010 пункт 10.1 розділу 10 "Строк чинності, умови зміни та припинення договору" договору оренди нерухомого майна №5590 від 20 серпня 2010 викладено в наступній редакції: "Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 20 серпня 2014 року до 20 липня 2017 року включно".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі №910/17329/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріоритетінвест" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про визнання договору №5590 від 20.08.2010 чинним та право визнання користування державним майном, яке набрало законної сили 03.01.2018, позов задоволено повністю та визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Пріоритетінвест" право користування нерухомим майном згідно договору №5590 від 20.08.2010 до 20.06.2020. Визнано чинним договір оренди №5590 нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.08.2010 укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Пріоритетінвест" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву до 20.06.2020.

Як вказувалось вище, підставою для звернення позивача до суду із даними позовом, стало отримання останнім листа від відповідача у 2021 році про припинення договору оренди та сплату неустойки в порядку статті 785 ЦК України за користування майном після припинення орендних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги у даному спорі, та визнаючи за позивачем право користування нерухомим майном, що належить до державної власності, згідно з договором оренди №5590 нерухомого майна, що належить до державної власності від 20 серпня 2010 року до 20.05.2023, а також визнаючи чинним договір оренди №5590 нерухомого майна, що належить до державної власності, від 20.08.2010 до 20.05.2023, місцевий господарський суд виходив з наступного: - після повідомлення позивачем відповідача про зміну юридичної адреси (16.07.2020), запис про що було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.07.2020, будь яких заяв про припинення чинності договору оренди №5590 від 20.08.2010 в зв`язку з закінченням строку його дії позивач від відповідача не отримував, та відповідач таких заяв на адресу позивача не надсилав; - заперечуючи проти позову відповідач на підтвердження факту повідомлення позивача про відмову в продовженні дії договору надав заяву про припинення договору оренди №5590 від 20.08.2010 у зв`язку із закінченням строку його дії вих. №30-06/5504 від 06.07.2021, направлену 10.07.2020 на адресу ТОВ "Пріоритетінвест" 01601, м. Київ, Столичне шосе, буд. 70 (стара адреса), та повернуто 17.08.2021 з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення; - для підтвердження належного надсилання поштового відправлення особі слід додати документи, які підтверджують відправлення поштового відправлення листом з описом вкладення, який має містити номер поштового відправлення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №916/2110/20); - протягом дії договору після 20.06.2020 позивачем сплачувалась відповідачу орендна плата, яка приймалась відповідачем та не поверталась позивачу. Встановивши наведені обставини, місцевий господарський суд, керуючись статтями 759, 763 і 764 ЦК України, ч. 2 статті 291 ГК України, ч. 2 статті 17 та ч. 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначив, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки, відсутні докази належного повідомлення відповідачем позивача про припинення дії договору оренди, суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також передбачені у статті 764 ЦК України, якою визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Наведена норма визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Відповідно до ч. 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (вказаний Закон застосовується у редакції, чинній на момент закінчення строку дії договору, тобто, станом на 20.06.2020 з урахуванням перехідних положень цього Закону) у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на виконання вказаних положень законодавства, 10.07.2020 направив позивачу заяву №06.07.2020 №30-06/5504 про припинення чинності договору оренди у зв`язку із закінченням строку його дії на наступну адресу: 01601, м. Київ, Столичне шосе, 70.

Докази направлення позивачу вказаної заяви, як то: копія конверту, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, накладна Укрпошти містяться в матеріалах справи (а.с. 77).

Вказана поштове відправлення позивачем не отримано та повернуто поштовим відділенням на адресу відповідача із позначкою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач листом від 16.07.2020 №16/07/20 повідомив відповідача про зміну юридичної адреси; так, новою адресою позивача є: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 132, приміщення 1-А. Докази направлення відповідачу вказаної заяви також містяться в матеріалах справи (а.с. 38).

Зміни щодо юридичної адреси позивача були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.07.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з останнього (а.с. 137-144).

Отже, вказані дії як позивача (зміна юридичної адреси), так і відповідача (заява про припинення договору оренди) мали місце протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди, тобто: з 20.06.2020 по 20.07.2020.

Як стверджує позивач у позовній заяві, та вбачається з матеріалів справи, позивач 25.01.2021 отримав від відповідача лист №30-5/3991 із якого, як зазначає позивач, дізнався, що договір оренди є припиненим з 20.06.2020; крім того, у вказаному листі відповідач вимагав від позивача сплатити в порядку статті 785 ЦК України неустойку у зв`язку із неповерненням орендованого майна з оренди, що й спонукало позивача до звернення до суду із даним позовом. Позивач стверджує, що регулярно сплачував орендну плату після 20.06.2020, яка йому не поверталась відповідачем як помилково сплачена, тощо, наполягає на тому, що не отримував від відповідача жодного листа про припинення договору оренди, а тому вважає цей договір продовженим до 20.05.2023. Наголошує на тому, що вчасно повідомив відповідача про зміну юридичної адреси, на яку листи про припинення договору оренди не надходили.

У відповіді на відзив відповідача на позовну заяву, позивач вказав, що саме відповідач повинен довести належними та допустимими доказами факт відправлення позивачу заяви від 06.07.2020 про припинення договору оренди в зв`язку із закінченням його строку. При цьому, посилається на статтю 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, в якій йдеться про необхідність наявності опису вкладення до поштового відправлення, який в даному випадку відсутній (опис вкладення).

Отже, основним моментом та фактом, який підлягає доведенню при вирішенні даного спору, є встановлення обставин повідомлення відповідачем позивача про припинення договору у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Як вказувалось вище, відповідач з дотриманням строків, передбачених статтею 764 ЦК України, ч. 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 10.4. договору повідомив позивача заявою від 06.07.2020 (направленою позивачу 10.07.2020) про припинення договору оренди.

У контексті наведених норм (статі 764 ЦК України та ч. 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна») заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.

Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абз. 3 ч. 3 статті 202 ЦК України.

Чинне законодавство не містить спеціальних вказівок щодо того, коли орендар вважається повідомленим чи способів такого повідомлення; у договорі сторони також не передбачили будь-які домовленості щодо того, коли вважається здійсненим повідомлення сторони про припинення чи зміну договору, а також спосіб такого повідомлення.

Колегія суддів, враховуючи наявність в матеріалах справи доказів направлення відповідачем позивачу заяви про припинення договору від 06.07.2020, приходить до висновку, що відповідач належним чином виконав свій обов`язок щодо доведення інформації про припинення дії договору до позивача, надіславши йому заяву рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністру України № 270 від 5 березня 2009 року.

Ані положення договору оренди №5590 від 20.09.2010, ані норми чинного законодавства не містять обов`язку орендодавця повідомляти орендаря про припинення договору оренди у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, з описом викладення (подібна правова позиція викладена у постанові ВП ВС у постанові від 19.05.2020 у справі №910/719/19).

У зв`язку з наведеним, висновок місцевого господарського суду про недоведеність відповідачем повідомлення позивача про припинення договору оренди, адже відсутній опис вкладення, є безпідставним, так само як і є необґрунтованим посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.07.2021 у справі №916/2110/20, оскільки у вказаній постанові йдеться про обов`язок позивача додати документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення відповідно до вимог ГПК України, який має містити номер поштового відправлення, та не стосується орендних правовідносин.

Стосовно доводів позивача про зміну ним юридичної адреси, про що відповідач також був повідомлений в місячний строк після припинення договору оренди, колегія зазначає.

Орендуючи спірне майно, позивач діє як суб`єкт господарювання в межах господарських правовідносин, забезпечуючи себе необхідними матеріально-технічними ресурсами.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (ч. 2 статті 3 ГК України).

Обов`язковою передумовою здійснення господарської діяльності є державна реєстрація суб`єкта господарювання, що забезпечує реалізацію принципів публічності, загальновідомості і достовірності даних про господарюючих суб`єктів; відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу підприємця, як місцезнаходження (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

Здійснюючи підприємницьку діяльність, підприємець вступає у повсякденні відносини з іншими суб`єктами господарської діяльності, а тому останні можуть потребувати оперативної взаємодії з підприємцем у господарській діяльності, зокрема задля проведення переговорів, співпраці у здійсненні прав та виконанні обов`язків, вчинення односторонніх правочинів, можливості обміну інформацією за договором. Звідси, зокрема, випливає обов`язок підприємця забезпечити доступність власних контактів, у тому числі можливість звернення до підприємця письмово в розумний строк.

Загальний порядок укладання, зміни та розірвання господарських договорів, які вчиняються в письмовій формі, пов`язує момент реалізації учасником правовідносин власного волевиявлення на виникнення, зміну чи припинення правовідносин зі здійсненням ним такого волевиявлення в належний спосіб.

Відповідно до частини першої статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Позивач, розуміючи можливість припинення орендних правовідносин за договором оренди за ініціативою орендодавця, яка, як вказувалось вище, могла бути та була висловлена останнім в порядку статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», статті 764 ЦК України - тобто протягом місяця після припинення договору оренди шляхом надсилання позивачу заяви від 06.07.2020, і в цей же час, орендар, повідомляючи орендодавця про зміну своєї адреси, мав би передбачити можливість направлення орендодавцем відповідного листа на відому йому останню адресу орендаря та, відповідно, забезпечити отримання ним кореспонденції зі своєї попередньої адреси, чого зроблено ним не було. Тим більше, як вказувалось вище, повідомлення відповідачем позивача про припинення договору оренди у зв`язку із закінченням строку договору передувало повідомленню позивача на адресу відповідача про зміну юридичної адреси.

Отже, негативні наслідки неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно (як у даному випадку), покладаються на позивача (підприємця).

Наявність відповідної заяви орендодавця та належних доказів її надсилання орендарю за наданими орендарем реквізитами відповідно до встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, свідчить про добросовісність звернення відповідача до позивача, вчинення відповідачем залежних від його волі необхідних дій у спірних правовідносинах на відміну від позивача, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.

Стосовно висновку суду першої інстанції про сплату позивачем та отримання відповідачем орендної плати і неповернення її останнім орендарю, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється орендна плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 статті 762 ЦК України).

Крім того, п. 3.11. договору оренди №5590 від 20.08.2010 сторони погодили, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

Отже, сплата позивачем орендних платежів за користування майном не свідчить про продовження договору оренди, а є платою за фактичне користування майном в силу Закону та договору.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно з пунктом 2) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/14310/19 має бути скасовано, та прийнято нове рішення про відмову у позові.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, витрати за подання апеляційної скарги покладаються на позивача відповідно до статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/14310/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/14310/21 скасувати і прийняти нове рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріоритетінвест" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про визнання договору чинним, визнання права на користування нерухомим майном, відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріоритетінвест" (вул. Велика Васильківська буд.132 прим.1-а, м. Київ, 03150, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01030, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 50-Г, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 6810,00 грн.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Справу №910/14310/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 21.02.2022.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак