ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2022 р. Справа № 911/3073/21

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Мишак І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного податкового університету

до Фізичної особи-підприємця Орнатського Сергія Володимировича

про стягнення 218 756, 98 грн.

Представники:

від позивача: Ворощук А.О., Фокін Я.Ф.

від відповідача: Апонащенко С.С.

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача 218 756, 98 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на завищення відповідачем вартості виконаних будівельних робіт, чим позивачу завдано збитків.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.11.2021 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 09.12.2021 та витребувано у сторін певні документи.

07.12.2021 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання вих. № б/н від 06.12.2021 (вх. № 28231/21 від 07.12.2021), у якому він, крім пояснень, просив суд поновити йому строк на подання відзиву на позовну заяву у справі № 911/3073/21 та розглядати дану справу в загальному порядку.

Представники позивача у судовому засіданні 09.12.2021 подали клопотання б/н від 09.12.2021 (вх. № 28488/21 від 09.12.2021) про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.12.2021 клопотання відповідача вих. № б/н від 06.12.2021 (вх. № 28231/21 від 07.12.2021) задоволено, здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 911/3073/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.01.2022, зобов`язано сторін виконати вимоги ухвали суду від 15.11.2021 у даній справі.

До господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання № 3263/01-23 від 21.12.2021 (вх. № 29721/21 від 24.12.2021) про долучення доказів до матеріалів справи.

29.12.2021 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив вих. № 331/21 від 28.12.2021 (вх. № 29925/21 від 29.12.2021) на позовну заяву, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог.

До господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь № 13/01-23 від 04.01.2022 (вх. № 229/22 від 06.01.2022) на відзив відповідача на позовну заяву.

Також, 06.01.2022 до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 14/01-23 від 04.01.2022 (вх. № 230/22 від 06.01.2022) про процесуальне правонаступництво, у якій він просить замінити позивача по справі № 911/3073/21 з Університету державної фіскальної служби України на Державний податковий університет.

18.01.2022 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення вих. № 13/22 від 18.01.2022 (вх. № 1169/22 від 18.01.2022) по справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.01.2022, враховуючи неявку в судове засідання повноважного представника позивача, а також з метою виконання завдань підготовчого провадження та основних засад господарського судочинства, розгляд даної справи у підготовчому засіданні відкладено на 07.02.2022.

У судовому засіданні 07.02.2022 судом задоволено заяву № 14/01-23 від 04.01.2022 (вх. № 230/22 від 06.01.2022) про процесуальне правонаступництво та замінено позивача у справі № 911/3073/21 з Університету державної фіскальної служби України на Державний податковий університет, про що постановлена ухвала.

Також, у судовому засіданні 07.02.2022, відповідно до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, за письмовою згодою учасників справи, закінчено підготовче провадження у даній справі та розпочато розгляд справи по суті.

Присутні у судовому засіданні 07.02.2022 представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.02.2022 заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві і письмових поясненнях на позовну заяву.

У судовому засіданні 07.02.2022, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у 2019 та 2020 роках були укладені договори про надання послуг на загальну суму 1 846 134, 50 грн., за умовами яких позивач доручає, а відповідач зобов`язується надати певні послуги, а саме:

1) договір про надання послуг № 19275694 від 21.12.2019 на суму 199 444, 80 грн., у тому числі ПДВ 33 240, 80 грн.

2) договір про надання послуг № 19275697 від 21.12.2019 на суму 165 198, 00 грн., у тому числі ПДВ 27 533, 00 грн.

3) договір про надання послуг № 19275696 від 21.12.2019 на суму 102 764, 71 грн., у тому числі ПДВ 17 127, 45 грн.

4) договір про надання послуг № 19275695 від 21.12.2019 на суму 159 094, 80 грн., у тому числі ПДВ 26 515, 80 грн.

5) договір про надання послуг № 19275693 від 21.12.2019 на суму 97 954, 80 грн., у тому числі ПДВ 16 325, 80 грн.

6) договір про надання послуг № 19275684 від 21.12.2019 на суму 106 435, 20 грн., у тому числі ПДВ 17 739, 20 грн.

7) договір про надання послуг № 19275685 від 21.12.2019 на суму 161 274, 00 грн., у тому числі ПДВ 26 879, 00 грн.

8) договір про надання послуг № 19275698 від 21.12.2019 на суму 198 085, 00 грн., у тому числі ПДВ 33 014, 17 грн.

9) договір про надання послуг № 19275699 від 21.12.2019 на суму 198 534, 00 грн., у тому числі ПДВ 33 089, 00 грн.

10) договір про надання послуг № 19335749 від 26.12.2019 на суму 51 535, 40 грн., у тому числі ПДВ 8 589, 23 грн.

11) договір про надання послуг № 20335892 від 17.03.2020 на суму 48 606, 00 грн., у тому числі ПДВ 8 101, 00 грн.

12) договір про надання послуг № 20335899 від 20.03.2020 на суму 21 604, 80 грн., у тому числі ПДВ 3 600, 80 грн.

13) договір про надання послуг № 20335900 від 20.03.2020 на суму 9 404, 40 грн., у тому числі ПДВ 1 567, 40 грн.

14) договір про надання послуг № 20336058 від 23.06.2020 на суму 49 776, 00 грн., ПДВ не передбачено

15) договір про надання послуг № 20276099 від 26.06.2020 на суму 32 331, 00 грн., ПДВ не передбачено

16) договір про надання послуг № 20276100 від 26.06.2020 на суму 48 506, 40 грн., ПДВ не передбачено

17) договір про надання послуг № 20276098 від 26.06.2020 на суму 44 578, 04 грн., ПДВ не передбачено

18) договір про надання послуг № 20276097 від 26.06.2020 на суму 5 382, 00 грн., ПДВ не передбачено

19) договір про надання послуг № 20276096 від 26.06.2020 на суму 17 397, 16 грн., ПДВ не передбачено

20) договір про надання послуг № 20336146 від 06.07.2020 на суму 10 841, 99 грн., ПДВ не передбачено

21) договір про надання послуг № 20336765 від 28.09.2020 на суму 17 500, 00 грн., без ПДВ

22) договір про надання послуг № 20336766 від 28.09.2020 на суму 29 484, 00 грн., без ПДВ

23) договір про надання послуг № 20367010 від 08.10.2020 на суму 27 329, 00 грн., без ПДВ

24) договір про надання послуг № 20367084 від 09.10.2020 на суму 43 073, 00 грн., без ПДВ.

На виконання вищезазначених договорів відповідачем були надані позивачу послуги на загальну суму 1 846 134, 50 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року, березень 2020 року, червень 2020 року, липень 2020 року, жовтень 2020 року та листопад 2020 року, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Позивачем, в свою чергу, згідно вищевказаних договорів та актів приймання виконаних будівельних робіт, здійснено оплату за надані відповідачем послуги у розмірі 1 846 134, 50 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2149 від 23.12.2019, № 2154 від 23.12.2019, № 2151 від 23.12.2019, № 2152 від 23.12.2019, № 2157 від 23.12.2019, № 2156 від 23.12.2019, № 2155 від 23.12.2019, № 2150 від 23.12.2019, № 2153 від 23.12.2019, № 2212 від 26.12.2019, № 497 від 03.04.2020, № 498 від 03.04.2020, № 622 від 09.07.2020, № 605 від 03.07.2020, № 604 від 03.07.2020, № 603 від 03.07.2020, № 602 від 03.07.2020, № 601 від 03.07.2020, № 600 від 01.07.2020, № 1208 від 28.10.2020, № 1209 від 28.10.2020, № 1207 від 28.10.2020, № 1096 від 15.10.2020, № 1772 від 12.11.2020, копії яких долучено до матеріалів справи.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що Державною аудиторською службою України було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Університету державної фіскальної служби України за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року, а з питань повноти та правильності обліку необоротних активів з 01 березня 2015 року по 31 грудня 2020, за результатами якої складено акт № 20-24/1 від 25.02.2021.

Згідно акту № 20-24/1 від 25.02.2021 ревізією, зокрема, встановлено таке:

«між ФОП Орнатським С.В. (виконавець) та Університетом (замовник) протягом 2019 та за січень-жовтень 2020 року укладено 25 договорів про надання послуг на загальну суму 1 846 134, 50 грн., в тому числі протягом 2019 року 10 договорів на суму 1 440 320, 71 грн., за січень-жовтень 2020 року 14 договорів на суму 405 813, 79 грн.

Предметом договорів є надання ФОП Орнатським С.В. послуг з проведення поточних ремонтів на об`єктах Університету.

За умовами укладених договорів виконавець повинен надати замовнику послуги, якість яких відповідає умовам, що встановлені до даного виду послуг.

Вимоги до якості визначаються відповідно до загальноприйнятих норм, правил безпеки, санітарних та гігієнічних норм, встановлених чинним законодавством України, обов`язкових для сторін.

В укладених договорах зазначена вартість послуг, оплата проводиться замовником на розрахунковий рахунок виконавця протягом 5 робочих днів, з дня підписання акту прийому-передачі наданих послуг.

Додатком № 1 до договорів про надання послуг затверджена специфікація наданих послуг, в якій зазначено: найменування послуг; одиниця виміру; ціна за одиницю; сума; загальна сума послуг; сума ПДВ (визначена не по всіх специфікаціях).

Договори про надання послуг та додаток № 1 (специфікація) до них завірені печатками замовника та виконавця і підписані обома сторонами.

Відділ державних закупівель та договірної роботи Університету (відділ закупівель) оприлюднював договори про надання послуг, що протягом 2019 року та січня-жовтня 2020 року укладались з ФОП Орнатським С.В.

Також, відділом закупівель для ревізії надано копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за якою ФОП Орнатський С.В. зареєстрований 21.06.2019 за ЕДРПОУ та витягу з реєстру платників єдиного податку від 01.07.2019 № 974, згідно якого ставка єдиного податку ФОП Орнатського С.В. становить 5% до доходу.

Ревізією встановлено, що на виконання умов укладених договорів та підтвердження вартості виконаних робіт ФОП Орнатський С.В. надав акти приймання виконаних будівельних робіт ф.КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат ф.КБ-3 і, в окремих випадках, надавались акти наданих послуг довільної форми.

Під час проведення ревізії досліджені надані акти приймання виконаних будівельних робіт ф.КБ-2в ФОП Орнатським С.В., за якими встановлено наступне:

1) в порушення п. 5.1 Настанови щодо визначення вартості експлуатації будівельних машин та механізмів у вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 № 405 (ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2013), до актів виконаних робіт ф.КБ-2в за грудень 2019 року та червень, липень 2020 року ФОП Орнатським С.В. безпідставно включено адміністративні витрати, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 16 674, 08 грн. (з ПДВ), в тому числі грудень 2019 року 14 938, 44 грн.; червень, липень 2020 року 1 735, 64 грн.

2) в порушення п. 6.1.5, п. 6.1.5.6 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2013 ФОП Орнатським С.В., який зареєстрований платником єдиного податку за ставкою 5% у 18 випадках до актів ф.КБ-2в безпідставно включено податок на додану вартість за ставкою 20%, що призвело до завищення вартості виконаних робіт/наданих послуг з поточних ремонтів приміщень Університету на загальну суму 202 082, 90 грн., в тому числі: за грудень 2019 року (10 актів ф.КБ-2в) на загальну суму 178 327, 20 грн.; червень, липень 2020 року (8 актів ф.КБ-2в) на загальну суму 23 755, 73 грн.

Також, під час проведення ревізії Держаудитслужбою надано запит до ФОП Орнатського С.В. щодо надання копій документів для підтвердження видатків, включених до актів наданих послуг. На дату завершення ревізії інформація від ФОП Орнатського С.В. не надійшла.

Крім того, в ході ревізії надано запит до Головного управління ДПС у Київській області про надання інформації щодо кількості працевлаштованих ФОП Орнатським С.В. працівників (по цивільно-правовим договорам) за 2018-2020 роки та нараховану і виплачену їм заробітну плату.

Згідно отриманої інформації ФОП Орнатський С.В., відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 24.06.2019 № 66728, перебуває на спрощеній системі оподаткування ІІІ група 5% доходу з 21.06.2019 по теперішній час.

За даними бухгалтерського обліку та фінансової звітності Університету за надані послуги з виконання поточних ремонтів, акту звірки взаємних розрахунків з ФОП Орнатським С.В., встановлено, що станом на 31.10.2020 дебіторська та кредиторська заборгованість відсутні.

Враховуючи, що оплату за виконані ФОП Орнатським С.В. роботи (надані послуги) Університетом проведено в повному обсязі, внаслідок завищення вартості виконаних будівельних робіт Університету завдано збитків на загальну суму 218 756, 98 грн.

Порушення щодо завищення вартості виконаних робіт допущені колишнім ректором Університету П. Пашком та колишнім в.о. проректора А. Скринником, якими підписані акти виконаних робіт.»

09.06.2021 позивачем було направлено відповідачу лист вих. № 1306/01-23 з пропозицією сплатити завищену вартість робіт на загальну суму 218 756, 98 грн.

Проте, відповідач на вищевказаний лист не відповів та завищену вартість робіт не сплатив, у зв`язку з чим позивач вважає, що йому завдано збитків на загальну суму 218 756, 98 грн., що і стало підставою для звернення його з даним позовом до суду.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає таке: позивач не надав належних доказів на підтвердження порушення своїх прав з вини відповідача та підстав для їх відновлення; вартість та обсяг робіт, які зазначені в актах приймання виконаних робіт відповідають фактичній вартості та обсягу виконаних робіт без урахування ПДВ, тобто завищення вартості виконаних робіт не було; зазначений обсяг та вартість робіт були попередньо узгоджені з позивачем, допущені технічні помилки (описки), а саме зазначення суми із ПДВ не можуть свідчити про завдані позивачу збитки; всі договори, акти виконаних робіт та платіжні доручення оформлювалися саме позивачем, відповідно всі відомості, у тому числі щодо адміністративних послуг та ПДВ, були внесені до них саме позивачем; будь-яких порушень умов договору зі сторони відповідача не відбулося.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення збитків за результатами проведеної Державною аудиторською службою України ревізії його фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені до стягнення позивачем збитки у загальній сумі 218 756, 98 грн. обґрунтовуються включенням до деяких актів виконаних робіт за формою КБ-2в адміністративних витрат та податку на додану вартість.

При цьому, позивачем не доведено реальності понесення ним збитків, внаслідок оплати виконаних за договорами робіт, оскільки ціна у договорах про надання послуг чітко визначена та погоджена сторонами, позивачем роботи за договорами були прийняті, що підтверджується підписаними без будь-яких зауважень актами приймання виконаних будівельних робіт, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані ним як оплата виконаних за договорами робіт, такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, а тому вони не можуть вважатися збитками та не можуть бути стягнуті на підставі ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України.

Крім того, позивачем не доведено порушення відповідачем умов укладених між сторонами договорів, причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та заявленими позивачем збитками у розмірі 218 756, 98 грн., оскільки не доведено саме вини відповідача у їх понесенні позивачем, які і не доведено, що позивачем вчинялись дії на їх уникнення.

Таким чином, суд вважає, що у контексті спірних правовідносин, які склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну «збитки» заявлена до стягнення з відповідача перерахована йому як виконавцю робіт за договорами сума не є збитками у розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України.

Суд звертає увагу, що аналіз змісту укладених між сторонами договорів про надання послуг свідчить про те, що за своєю правовою природою вони є договорами підряду. Разом з тим, підписавши такі договори, сторони погодили всі істотні умови договорів та самі визначили і погодили взаємні зобов`язання.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст. 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно з ст. 858 Цивільного кодексу України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

При цьому, ст. 853 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як наслідок, перевірка фактичного обсягу адміністративних витрат та включення до актів податку на додану вартість покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника (позивача) під час підписання актів.

Судом встановлено, що в порядку, визначеному вимогами чинного законодавства та умовами договорів про надання послуг відповідач передав позивачу виконані роботи, а позивач прийняв ці роботи без зауважень, що підтверджується складеними, підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в.

Доказів на підтвердження того, що такі роботи не були прийняті позивачем, або прийняті із зауваженнями суду не надано. Крім того, матеріали справи не містять доказів коригування сторонами договірних сум.

Таким чином, відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України позивач втратив право у подальшому посилатися на будь-які відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Матеріалами справи також підтверджується, що на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та відповідно до умов договорів про надання послуг позивач перерахував відповідачу кошти за виконані роботи в повному обсязі.

Отже, умови договорів про надання послуг сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав вважати, що вищезазначені документи є достовірними та відповідають вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, у тому числі, у частині фактично виконаних робіт та їх вартості.

Позиція позивача ґрунтується виключно на акті ревізії № 20-24/1 від 25.02.2021, яким, на його думку, безпосередньо встановлена сума нанесених збитків.

Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 (далі - Положення), визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до п. 4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, інспектування (ревізії).

Згідно з п. 6 Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

При цьому, загальне поняття акта ревізії наведено у п. 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 (далі - Порядок), згідно з яким акт ревізії - це документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.

Таким чином, акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень (що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта ревізії) не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії.

Сам по собі акт ревізії, складений за наслідками проведення перевірки діяльності позивача, не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення. Такий акт не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Цей документ є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Разом з тим, обставини вказані в такому акті ревізії в господарському судочинстві повинні підтверджуватися належними доказами у відповідності до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Крім того, акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу ст. 19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством України порядку.

За таких обставин, враховуючи приписи зазначених норм права, а також договірний характер правовідносин сторін, за наявності чинних договорів щодо вартості робіт, висновки перевірки (акт ревізії) не можуть змінювати умов договорів, які є обов`язковими для їх сторін, оскільки недійсними не визнавалися, та відповідно не можуть змінювати і правовідносини сторін щодо ціни договору, особливо після повної її сплати, вони не можуть встановлювати інші, ніж, визначені умовами договору, зобов`язання, а отже висновки перевірки (акт ревізії) не можуть розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 910/26948/15 та від 11.06.2019 у справі № 916/1648/18.

Відповідно до положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, посилання позивача, як на беззаперечну підставу для стягнення з відповідача збитків, на те, що в результаті ревізії Державною аудиторською службою України встановлено завищену вартість виконаних будівельних робіт, що призвело до завдання збитків на загальну суму 218 756, 98 грн., суд вважає необґрунтованим. Інших належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів на підтвердження свої позовних вимог позивачем до суду не надано.

Таким чином, враховуючи встановленні судом обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у даній справі, у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю, а тому повністю відмовляє у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 218 756, 98 грн.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Керуючись статтями 2, 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано: 21.02.2022.

Суддя Т.В. Лутак