ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. Справа №921/328/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Керівника Тернопільської окружної прокуратури за №997ВИХ-21 від 13.10.2021 року (вх. № 01-05/3465/21 від 19.10.2021 року)

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 27.09.2021 року (суддя І.М. Гирила; повний текст ухвали складено 01.10.2021 року) про залишення позову без розгляду

у справі № 921/328/21

за позовом: Керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Білецької сільської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Добробут" (надалі ТзОВ "Добробут")

про стягнення орендної плати на землю у сумі 699281,29 грн, розірвання договору оренди землі № 10 від 12.05.2017 року та зобов`язання повернути земельну ділянку площею 4,3032 га за кадастровим номером :01:001:0679,

за участю:

від прокуратури: Максимовська С.С. (посвідчення №065519 від 19.10.2021 року);

від позивача: Бібік Г.С. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача: Бронецький Н.В. адвокат (ордер серія ВО№1031916 від 31.01.2022 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

24.05.2021 року Керівник Тернопільської окружної прокуратури звернувся до господарського суду Тернопільської області в інтересах держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації з позовом до ТзОВ "Добробут" про стягнення орендної плати на землю у сумі 699281,29 грн, розірвання договору оренди землі № 10 від 12.05.2017 року та зобов`язання повернути Тернопільській обласній державній адміністрації земельну ділянку площею 4,3032 га, кадастровий номер :01:001:0679.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному розмірі сплачує орендну плату за договором оренди земельної ділянки № 10 від 12.05.2017 року.

Процесуальні рішення суду першої інстанції

З підстав, зазначених в ухвалі господарського суду Тернопільської області від 31.05.2021 року залучено до участі у справі № 921/328/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Білецьку сільську раду.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 06.09.2021 року у справі №921/328/21 замінено позивача Тернопільську обласну державну адміністрацію на правонаступника Білецьку сільську раду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 27.09.2021 року у справі №921/328/21 (суддя І.М. Гирила) залишено без розгляду позов керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Білецької сільської ради.

Ухвала суду мотивована тим, що прокурор не надав доказів про звернення до Білецької сільської ради в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а також доказів на підтвердження нездійснення або неналежним чином здійснення Білецькою сільською радою дій щодо захисту інтересів держави, зокрема, в період з дня набрання чинності Законом України від 28.04.2021 № 1423-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" - з 27.05.2021 до подання ТзОВ "Добробуд" клопотання за №16 від 30.08.2021 про заміну позивача (компетентного органу у спірних правовідносинах) його правонаступником - до 06.09.2021. Прокурор не надав можливість компетентному органу, в даному випадку Білецькій сільській раді (після здійснення процесуального правонаступництва) у розумні строки відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. У даному конкретному випадку, з врахуванням здійсненої заміни компетентного органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірінх правовідносинах, відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, у зв`язку з чим суд залишив позовну заяву прокурора без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Керівник Тернопільської окружної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною і необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема, зазначає, що при зверненні до суду з даним позововом прокурор обгрунтував позовні вимоги порушенням інтересів держави та зауважив, що систематична несплата відповідачем орендної плати за землю, а також її сплата несвоєчасно та не в повному обсязі порушує інтереси держави в особі Тернопільської ОДА на володіння, ефективне користування і розпорядження майном на свій розсуд і в своїх інтересах; ослаблює економічні інтереси держави в цілому та, зокрема, органу місцевого самоврядування Білецької ОТГ, як отримувача коштів за користування земельною ділянкою, з огляду на ненаповненість місцевого бюджету через ненадходження коштів. Порушення інтересів держави у даній справі прокурор обгрунтовував необхідністю задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання припинення істотного порушення орендарем договору, шляхом його розірвання через невиконання обов`язку своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за землю до місцевого бюджету. На момент заявлення даного позову органом державної влади, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави в суді, була Тернопільська ОДА, як суб`єкт права власності на землю та сторона договору (орендодавець). Тому прокурор, звертаючись до суду, у позовній заяві обгрунтував наявність підстав для представництва нездійсненням захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень, Тернопільською ОДА, правонаступником якої є Білецька сільська рада, зокрема незверненням до суду із позовом про стягненя орендної плати, розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки. На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» попередньо до пред`явлення позову до суду, прокурор 19.05.2021 року надіслав Тернопільській ОДА повідомлення про намір зверненя до суду із вказаним позовом в інтересах держави. Водночас, суд першої інстанції, при винесенні ухвали про відкриття провадження у справі визнав, що позов прокурора відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 53, 175 ГПК України, підстави для залишення позовної заяви без руху чи повернення позовної заяви відсутні, а підстави зверненя прокурора до суду в інтересах держави в особі Тернопільської ОДА є обгрунтованими та достатніми. Ключовим моментом, який слугував підгрунтям для винесення оскарженої ухвали стало те, що під час розгляу справи судом першої інстанції на законодавчому рівні відбулася зміна розпорядника земель. Покликається на те, що заміна власника спірної земельної ділянки відбулася у зв`язку із змінами в законодавстві, з причин та в період часу, які не залежали від покурора або вказаного ним позивача. Прокурору не могло бути відомо, коли на виконання змін в законодавстві відбудуться державна реєстрація права комунальної власності Білецької сільської ради на сіпрну земельну ділянку, перехід спірної земельної ділянкиу у комунальну власність та заміна орендодавця. Господарським процесуальним законодавством передбачено застосування інституту правоноступництва, який у вказаній справі невірно оцінений судом, що призвело до залишення без розгляду позову прокурора. Оскаржена ухвала суду порушує принцип правової визначеності, оскільки провадження у справі було відкрито, недоліків позовної заяви встановлено не було, а тому прокурор, як учасник справи, обгрунтовано розраховував на реалізацію своїх повноважень в цьому судовому процесі. Просить скасувати ухвалу господарського суду Тернопільської області від 27.09.2021 року у справі №921/328/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів прокурора. Оскаржену ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обгрунтованою. Стверджує, що прокурор не довів бездіяльності сільської ради у спірних правовідносинах, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що рада неодноразово зверталась до Тернопільської ОДА, Головного управління ДПС у Тернопільській області, Тернопільської місцевої прокуратури та безпосередньо до відповідача щодо вжиття заходів з метою погашення заборгованості з орендної плати. Крім того, Білецька сільська рада в листі від 29.10.2020 року просила Тернопільську ОДА повідомити чи не заперечує вона щодо самостійного зверненя ради до суду з відповідним позовом. Просить залишити без мін ухвалу господарського суду Тернопільської області від 27.09.2021 року у справі №921/328/21, апеляційну скаргу Керівника Тернопільської окружної прокуратури без задоволення.

Відповідач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

23 лютого 2022 року позивач та відповідач подали до Західного апеляційного господарського суду спільну заяву за № 261 від 21.02.2022 року (вх. № 01-04/1277/22 від 23.02.2022 року) про затвердження мирової угоди у справі №921/328/21.

Присутні в судовому засіданні представники позивача та відповідача підтвердили факт укладення мирової угоди від 21.02.2022 року та просили її затвердити.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви про затвердження мирової угоди у справі № 921/328/21.

Колегія суддів, порадившись, вирішила відмовити в задоволенні заяви Білецької сільської ради та ТзОВ "Добробут" про затвердження мирової угоди у справі № 921/328/21, враховуючи таке.

Згідно з частинами 1, 2 статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 274 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Разом з тим, в частині 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За приписами частин 1, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскарженою ухвалою суду, яка є предметом даного апеляційного перегляду, залишено без розгляду позов прокурора в інтересах держави в особі Білецької сільської ради до ТзОВ "Добробут" про стягнення орендної плати за землю у сумі 699281,29 грн, розірвання договору оренди землі № 10 від 12.05.2017 року та зобов`язання повернути Тернопільській обласній державній адміністрації земельну ділянку площею 4,3032 га, кадастровий номер :01:001:0679.

Відповідно до частин 2, 3 статті 232 Господарського процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

У справі №921/328/21 суд першої інстанції не ухвалював судового рішення по суті заявлених прокурором позовних вимог.

З наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що правові підстави для вчинення процесуальної дії по затвердженню судом апеляційної інстанції мирової угоди сторін при перегляді в апеляційному порядку ухвали про залишення позову прокурора без розгляду - відсутні.

Прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представники позивача та відповідача просили залишити без змін оскаржену ухвалу суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 2 статті 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Згідно із частиною 1 статті 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно з положеннями частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: 1) звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); 2) вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справи; 5) подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; 6) брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; 7) з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження (ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Таким чином, наведена вище норма Закону передбачає різні форми представництва прокуратурою в суді, серед яких є, зокрема, така форма представництва як звернення до суду з позовом.

Згідно із частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами або виключними обставинами.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У позовній заяві (вх.№378 від 24.05.2021) прокурор обгрунтував наявність підстав для подання позову в інтересах держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації про стягнення орендної плати на землю у сумі 699281,29 грн, розірвання договору оренди землі № 10 від 12.05.2017 року та зобов`язання повернути Тернопільській обласній державній адміністрації земельну ділянку площею 4,3032 га, кадастровий номер :01:001:0679 порушенням інтересів держави, зауваживши, що систематична несплата відповідачем орендної плати за землю, а також її сплата несвоєчасно та не в повному обсязі порушує інтереси держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації на володіння, ефективне користування і розпорядження на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй; ослаблює економічні інтереси держави в цілому та, зокрема, органу місцевого самоврядування Білецької об`єднаної територіальної громади, як отримувача коштів за користування земельною ділянкою, з огляду на ненаповненість місцевого бюджету через ненадходження коштів.

Порушення інтересів держави у даній справі прокурор обґрунтовував необхідністю задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання припинення істотного порушення орендарем договору, шляхом його розірвання через невиконання обов`язку своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за землю до місцевого бюджету.

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що 12.05.2017 роу між Тернопільською обласною державною адміністрацією (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добробуд» (Орендар) укладено договір оренди землі № 10. Відповідно до умов даного договору Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку державної власності загальною площею 4,3032 га з кадастровим номером :01:001:0679 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами за межами населеного пункту на території Ігровицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Підставою укладення договору є наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 21 жовтня 2016 року №19-4729/14-16-СГ (т. 1, а.с. 37-42).

ТзОВ «Добробуд» (Орендар) свої зобов`язання за договором не виконувало, орендну плату за землю систематично не сплачувало в обсязі, передбаченому договором та чинним законодавством. Наведені обставини слугували підставою для звернення прокурора із даним позовом.

На момент пред`явлення позову до суду органом державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, було визначено Тернопільську обласну державну адміністрацію на підставі частини 5 статті 122 Земельного кодексу України, яка передбачає, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Отже, в даному випадку Тернопільська обласна державна адміністрація уповноважена державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, як орган, який наділений повноваженнями розпоряджатися землями державної власності в межах області.

Крім того, матеріалалми справи підтверджено, що земельна ділянка, яка є предметом укладеного між Тернопільською обласною державною адміністрацією та ТзОВ «Добробуд» договору оренди землі, як на момент укладення договору, так і на час пред`явлення позову була державною власністю та в силу вимог ст ст. 116, 122, 124 Земельного кодексу України право на розпорядження нею мала Тернопільська обласна державна адміністрація. Підставою позову визначено несплату, несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендарем

орендної плати за договором оренди.

Таким чином, на момент пред`явлення позову до суду органом державної, влади до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави в суді, була Тернопільська обласна державна адміністрація, як суб`єкт права власності на землю і сторона договору- Орендодавець.

Тому прокурор, звертаючись до суду із даним позовом, обґрунтував наявність підстав для представництва нездійсненням захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень - Тернопільською обласною державною адміністрацією (правнонаступником якої в ході судового розгляду справи стала Білецька сільська рада), зокрема незверненням до суду із позовною заявою про стягнення орендної плати, розірвання договору оренди землі №10 від 12.05.2017 та повернення земельної ділянки.

Колегія суддів констатує, що у даних правовідносинах, при заявленні позову прокурором дотримано процедуру, визначену в статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

На виконання вимог ч. 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» до пред`явлення позову до суду прокурор листами №7539 вих-20 від 24.09.2020 та № 9633 вих-20 від 30.12.2020 інформував Тернопільську обласну державну адміністрацію про порушення відповідачем умов договору.

Фактично позивачу було надано можливість самостійно подати відповідний позов до суду, але він цього не зробив. Вказані обставини свідчать про самоусунення державного органу від реалізації функції захисту інтересів держави.

19.05.2021 скерував до Тернопільської обласної державної адміністрації повідомлення про намір звернутись до суду із вказаним позовом в інтересах держави (т. 1, а.с. 173, 174).

Водночас, як видно з матеріалів справи, господарський суд Тернопільської області, постановляючи ухвалу від 31.05.2021 про відкриття провадження у справі № 921/328/21, визнав, що позов прокурора відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 53, 175 ГПК України, підстави для залишення позовної заяви без руху чи повернення позовної заяви відсутні, а підстави звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації є обгрунтованими та достатніми (т. 1, а.с. 183-186).

Таким чином, прокурор звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою в інтересах Тернопільської обласної державної адміністрації, як органу, що уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, підтверджуючи таке звернення належними доказами.

Підставою для прийняття судом першої інстанції оскарженої ухвали у справі №921/328/21 слугувало те, що під час судового розгляду справи на законодавчому рівні відбулась зміна розпорядника земель.

Після пред`явлення прокурором позовної заяви набрав чинності Закон України №1423-IХ від 28.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин».

Згідно з п. 58 ст. 4 названого Закону розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, за змістом якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б)оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Державна реєстрація права комунальної власності Білецької сільської ради на спірну земельну ділянку, а відтак перехід спірної земельної ділянки у комунальну власність та заміна особи Орендодавця відбулися під час розгляду справи судом першої інстанції, 20.08.2021, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 2, а.с. 124), після закриття підготовчого провадження та призначення справи № 921/328/21 до розгляду ухвалою суду від 20.08.2021 (т. 2, а.с. 107-111).

Отже, фактична зміна власника спірної земельної ділянки, що надана в оренду відбулася у зв`язку зі змінами в законодавстві, з причин та в період часу, які не залежали від прокурора або вказаного ним позивача.

Господарським процесуальним законодавством передбачено застосування інституту правонаступництва, який у вказаній справі невірно оцінений судом першої інстанції, що призвело до залишення без розгляду позову прокурора.

За приписами ч. 1 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Таким чином, оскільки відбулася державна реєстрація права комунальної власності Білецької сільської ради на спірну земельну ділянку, а відтак перехід спірної земельної ділянки у комунальну власність та заміна особи Орендодавця, то Тернопільська обласна державна адміністрація на даний час втратила повноваження власника спірної земельної ділянки і не може приймати жодних рішень стосовно неї.

Натомість, Білецька сільська рада набула адміністративної та господарської компетенції зі здійснення прав власника щодо цієї землі і обов`язок щодо захисту інтересів держави та відновлення порушених прав.

На момент звернення прокурора до суду у позові вказано належний орган, що був уповноважений державою на її захист у спірних правовідносинах. Прокурору не могло бути відомо, коли на виконання вказаних змін в законодавстві відбудеться державна реєстрація права комунальної власності Білецької сільської ради на спірну земельну ділянку, а відтак перехід спірної земельної ділянки у комунальну власність та заміна особи Орендодавця.

В оскарженій ухвалі суд вказав, що прокурором не надано доказів звернення до Білецької сільської ради (в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»), а також доказів на підтвердження нездійснення або неналежним чином здійснення дій Білецькою сільською радою щодо захисту інтересів держави, зокрема, в період з дня набрання чинності Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» - з 27.05.2021 до подання ТзОВ «Добробуд» клопотання за №16 від 30.08.2021 про заміну позивача (компетентного органу у спірних правовідносинах) його правонаступником - до 06.09.2021.

Воночас, за приписами статті 52 Господарського процесуального кодексу України усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Наведена процесуально-правова норма імперативно вказує на обов`язковість усіх дій для правонаступника, вчинених в судовому процесі до вступу у справу, так само, як вони були обов`язкові для його правопопередника.

Відтак, у випадку заміни позивача його правонаступником після відкриття провадження у справі за позовом прокурора в інтересах держави в особі відповідного суб`єкта владних повноважень, відсутня необхідність повторно перевіряти обставини дотримання прокурором процедури, передбаченої статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Тому є всі підстави погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржена ухвала місцевого господарського суду порушує принцип правової визначеності, оскільки провадження у справі було відкрито, недоліків позовної заяви встановлено не було, а тому прокурор, як учасник справи, обґрунтовано розраховував на реалізацію своїх повноважень в цьому судовому процесі.

У даній справі залишення судом позовної заяви прокурора без розгляду на стадії розгляду справи по суті видається безпідставним, необґрунтованим і таким, що суперечить процесуальному закону та основним засадам судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала господодарського суду Тернопільської області від 27.09.2021 року у справі №921/328/21 підлягає скасуванню в порядку пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати

З огляду на те, що в цьому випадку справа направляється до місцевого господарського суду для продовження розгляду, розподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись, ст. ст. 86, 226, 255, 269, 270, 271, 274, 275, 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в задоволенні заяви Білецької сільської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Добробут" за № 261 від 21.02.2022 року (вх. № 01-04/1277/22 від 23.02.2022 року) про затвердження мирової угоди у справі №921/328/21.

Апеляційну скаргу Керівника Тернопільської окружної прокуратури за №997ВИХ-21 від 13.10.2021 року (вх. № 01-05/3465/21 від 19.10.2021 року) задоволити.

Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 27.09.2021 року у справі №921/328/21 скасувати.

Справу передати до господарського суду Тернопільської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех