ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4169/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Ляшенко О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова (61072, м. Харків, вул. Тобольська, 55-а)
до 1) Харківської міської ради, місто Харків (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ) , 2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 16, ) , 3) Фізичної особи-підприємця Каруни Олексія Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) , 4) Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідент. номер НОМЕР_2 )
про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна у комунальну власність
за участю учасників справи:

прокурора - Владимирець А.О.;

представник третього відповідача (ФО-П Каруни О.О.) - Рижков І.П.;

представник четвертого відповідача (ФО ОСОБА_1 ) - Нагорний Є.Ф.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор після уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 за № 757/17 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині, а саме п. 62 додатку до рішення;

- визнати недійсним договір № 5633-В-С від 17.09.2018 купівлі-продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 52, 53 у нежитловій будівлі літ "А-2", площею 70,7 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 та нежитлових приміщень 2-го поверху 7/100 місць спільного загального користування: приміщень № 54, 55, 56 в нежитловій будівлі літ. "А-2", площею 5,3 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, проспект Людвіга Свободи, б.48-Б загальною площею 75,9 кв. м;

- витребувати у ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Харкова нежитлові приміщення 2-го поверху № 52, 53 у нежитловій будівлі літ "А-2", площею 70,6 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 та нежитлових приміщень 2-го поверху 7/100 місць спільного загального користування: приміщень № 54,55,56 в нежитловій будівлі літ. "А-2", площею 5,3 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 75,9 кв.м та загальною вартістю 254 640,00грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги прокурор зазначає, що рішення міської ради від 20.09.2017 № 757/17 є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку з порушенням вимог ст.345 Цивільного кодексу України, ст.25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст.1, 2, 4, 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст.ст.11, 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", які підтверджують, що викуп застосовується щодо об`єктів малої приватизації, лише якщо вони не продані на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами.

Як вважає прокурор, Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем. Продаж об`єктів малої приватизації може бути проведений шляхом викупу, а саме шляхом викупу орендарем об`єктів, які вже перебувають у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25% ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що у звіті про оцінку майна, договорі оренди, договорі купівлі-продажу, заявці орендаря з проханням надати дозвіл на приватизацію, будь-які відомості про такі поліпшення відсутні. А отже, орендарем до органу приватизації не подавались документи, що містять невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації. Прокурор вважає, що обраний спосіб приватизації є не тільки незаконним, а й суперечить інтересам держави та територіальної громади.

Хід розгляду справи викладений в попередніх ухвалах суду.

11.01.2022 в підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Перший відповідач під час нового розгляду справи відзив на позов не надав, проте в матеріалах справи міститься його відзив, наданий до суду 26.12.2019, в якому перший відповідач проти позову заперечує, просить суд в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Харківською міською радою повністю дотримано спосіб прийняття цього рішення, воно прийнято на черговій сесії ради, дана сесія є правомочною, вказане питання було включено в порядок денний сесії, проводилась доповідь і обговорення проекту рішення, голосування і за його результатами більшістю голосів присутніх депутатів, рішення було прийняте. Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень укладено у відповідності із діючим на той час законодавством.

Прокурором у позовній заяві не зазначено чим саме та чиї права порушено при укладенні спірного договору купівлі-продажу, та не доведено порушення спірним правочином інтересів держави і суспільства. Укладений між другим та третім відповідачами договір купівлі-продажу нежитлових приміщень у повній мірі відповідає вимогам ст.203 Цивільного кодексу України.

Крім того, перший відповідач посилається на недоведеність та необґрунтованість прокурором підстав його представництва інтересів держави в суді.

Другий відповідач також під час нового розгляду справи відзив на позов не надав, в матеріалах справи міститься його відзив від 13.01.2020, в якому другий відповідач проти позову заперечує, просить суд в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що прокурором не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами той факт, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог законодавства України, з перевищенням компетенції та порушувало права інших осіб. Ініціатива щодо визначення способу приватизації належить другому відповідачу. Другим відповідачем, як уповноваженим органом, дотримано спосіб та порядок приватизації спірних нежитлових приміщень.

Що стосується правових підстав визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень недійсним та підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, доводи другого відповідача повністю кореспондуються з доводами, викладеними першим відповідачем у відзиві на позов. Також другий відповідач посилається на відсутність підстав для задоволення вимоги про витребування майна.

Представник третього відповідача у відзиві на уточнену позовну заяву проти позову заперечує, просить суд в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що ініціатива щодо обрання способу приватизації спірних приміщень належала Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, а Харківська міська рада своїм рішенням від 20.09.2017 обрала такий спосіб приватизації спірних приміщень як викуп. Перший та другий відповідачі діяли в межах своєї компетенції, після приватизації спірних приміщень третім відповідачем були здійснені невід`ємні поліпшення на загальну суму 255 474,00грн. Оскарження прокурором договору № 5633-В-С, який не був його стороною, на підставі ст.ст.215, 216 Цивільного кодексу України протирічить практиці Великої Палати Верховного Суду, у зв`язку з чим третій відповідач вважає, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Третім відповідачем надано попередній розрахунок суми судових витрат, загальна сума якого під час нового розгляду справи після її повернення на новий розгляд Верховним Судом складає 14 800,00грн, докази вже понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій наявні в матеріалах справи та, як зазначає третій відповідач, підлягають новому розподілу під час вирішення справи.

Крім того, третій відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", тримісячний строк позовної давності щодо оскарження договору № 5633-В-С сплив 07.06.2019.

Представник четвертого відповідача у відзиві на позов також проти позову заперечує повністю, посилаючись на те, що прокурором не дотримано порядку, встановленого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема, в частині виконання обов`язку прокурора попередньо, до звернення з позовом до суду, повідомити Харківську міську раду про необхідність та наміри прокурора захищати інтереси держави в суді. Також четвертий відповідач посилається на пропуск прокурором строку позовної давності, оскільки такий строк для звернення органу прокуратури з позовом про визнання недійсним договору № 5633-В-С становив три місяці з дня, наступного за днем його укладення. Як зазначає четвертий відповідач між укладенням договору та проведенням процедури викупу пройшло більше року.

Також четвертий відповідач зазначає, що, покладаючись на добросовісність дій інших відповідачів, ОСОБА_2 законним шляхом набув своє майно, є добросовісним набувачем, тому це майно у нього на підставі ст.388 Цивільного кодексу України не може бути витребувано, оскільки в діях відповідачів була наявна воля на передачу майна іншій особі.

На думку четвертого відповідача задоволення позовних вимог про витребування спірного майна в ОСОБА_2 , який є добросовісним набувачем, призведе до порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині просить суд відмовити.

Прокурор в судовому засіданні 08.02.2022 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити з підстав, викладених у позові.

Присутні в судовому засіданні представники третього та четвертого відповідачів проти позову заперечують повністю з підстав, викладених у відзивах на позов та письмових поясненнях.

Перший та четвертий відповідачі у призначене судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлені.

Оскільки неявка першого та другого відповідача не є перешкодою для розгляду справи по суті, суд вважає за можливе здійснити її розгляд за відсутності представників першого та другого відповідача.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд встановив наступне.

28.08.2017 між Управлінням комунального майна приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (другий відповідач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Каруною Олексієм Олександровичем (третій відповідач, орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень № 4181, відповідно до умов якого у останнього в оренді перебували нежитлові приміщення другого поверху № 52,53 площею 70,6 кв.м., 30/100 частин місць спільного користування, № 54-; -56, площею 2,5 кв.м. та 7/100 частин приміщення № 43, площею 2,8 кв.м. загальною площею 75,9 кв.м. в нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_4 (технічні паспорти КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" інвентаризаційна справа № 80950 від 13.04.2017). Майно належало до комунальної власності територіальної громади м. Харкова та відображалось на обліку Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Строк дії договору було встановлено до 28.07.2020.

Відповідно до п.3.1 договору оренди № 4181, вартість об`єкту оренди складала 327 800,00грн.

За умовами п.4.7 договору оренди, змінювати стан орендованого майна орендар зобов`язаний виключно за письмовою згодою орендодавця.

У п.4.8 договору оренди третій відповідач зобов`язався здійснювати поточний ремонт за письмовою згодою другого відповідача, за свій рахунок здійснювати капітальний ремонт за письмовою згодою другого відповідача при наявності узгодженої проектно-кошторисної документації та дозволу, отриманого відповідно з чинним законодавством. Здійснювати реконструкцію орендованого майна за письмовою згодою орендодавця за свій рахунок за окремими проектами, які розроблені спеціалізованими проектними організаціями і узгоджені з управлінням містобудування і архітектури Харківської міської ради до початку приведення робіт, при наявності дозволу, отриманого відповідно з діючим законодавством.

Третій відповідач має право за письмовою згодою другого відповідача вносити зміни до складу орендованого майна, провадити невід`ємні поліпшення, які необхідні для здійснення господарської діяльності, що зумовлює підвищення його вартості. Якщо невід`ємні поліпшення майна зроблені за згодою орендодавця, орендар має право на відшкодування вартості необхідних витрат або зарахування їх вартості тільки у разі придбання об`єкта у власність (п.5.3 договору оренди).

Актом прийому-передачі від 28.08.2017 встановлено, що майно зазначене у договорі оренди на момент передачі, а саме: нежитлові приміщення другого поверху № 52,53 та 20/100 частин місць спільного користування № 54-;-56 та 7/100 частин приміщення № 43 розташовані в нежитловій будівлі. Освітлення, опалення, водопровід та каналізація є в наявності. Разом з тим, було відмічено, що приміщення потребують проведення ремонтних робіт.

Відповідно до рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 № 757/17 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" міська рада вирішила провести відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харків шляхом викупу (згідно з додатком - переліком об`єктів, які підлягають приватизації (відчуженню) шляхом викупу). У вказаному переліку зазначено, що приватизації (відчуженню) шляхом викупу орендарем Фізичною особою-підприємцем Каруною О.О. підлягають у відповідності до п.6.2 договору оренди нежитлові приміщення 2-го поверху в нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_4 площею 75,9 кв.м.

У подальшому на підставі вказаного рішення Харківської міської ради між другим та третім відповідачем укладено договір купівлі-продажу № 5633-В-С від 17.09.2018, на підставі якого шляхом викупу у власність третього відповідача перейшло все майно, яке було орендовано на підставі договору № 4181 від 28.08.2017, а саме: нежитлові приміщення 2-го поверху № 52,53 у нежитловій будівлі літ. "А-2" загальною площею 70,6 кв.м, нежитлові приміщення 2-го поверху 7/100 місць спільного загального користування приміщень № 54, 55, 56 в нежитловій будівлі літ "А-2", загальною площею 5,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 75,9 кв.м вартістю 254 640,00грн.

Суб`єктом оціночної діяльності Товарною біржею "УРТБ" на підставі договору № 31/12/17/01 від 31.12.2017, укладеного з Фізичною особою-підприємцем Каруною О.О. виконано незалежну оцінку нежитлових приміщень в літ "А-2" загальною площею 75,9 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , про що складено звіт про незалежну оцінку нерухомого майна від 28.02.2018, відповідно до якого вартість вказаного майна станом на 31.12.2017 складала 212 200,00грн.

У договорі купівлі-продажу зазначено, що його укладено на підставі "Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 рр".

07.06.2019 між третім відповідачем та Проценко Олексієм Вікторовичем (четвертий відповідач) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого третій відповідач передав у власність четвертого відповідача, а четвертий відповідач прийняв нежитлові приміщення 2-го поверху № 52,53 у нежитловій будівлі літ. "А-2" загальною площею 70,6 кв.м, нежитлові приміщення 2-го поверху 7/100 місць спільного загального користування приміщень № 54, 55, 56 в нежитловій будівлі літ "А-2", загальною площею 5,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 75,9 кв.м.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вищевказане спірне майно зареєстровано за Проценко О.В.

Оскільки, на думку прокурора, Харківська міська рада (перший відповідач) незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем зазначених вище нежитлових приміщень, прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується наступним.

Оскільки предметом спору є питання приватизації нерухомого майна, яке є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова тому застосуванню підлягають норми Законів України "Про місцеве самоврядування", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", в редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин, а також Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 роки, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 № 691/17 (далі - Програма).

Оспорюване рішення Харківської міської ради № 757/17 від 20.09.2017 прийнято на підставі Законів України Про приватизацію державного майна, Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), "Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва", "Про місцеве самоврядування в Україні" та Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 роки, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 № 691/17.

При цьому у договорі купівлі-продажу нежитлових приміщень № 5633-В-С від 17.09.2018 зазначено, що його укладено на підставі рішення 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 № 691/17 "Про програму приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 роки" та рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 № 757/17 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова".

Відповідно до п.1.1 Програми, її розроблено відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та інших законодавчих актів, що регулюють питання власності.

У пунктах 1.2, 2.2 Програми визначено мету, пріоритети та умови приватизації комунального майна територіальної громади міста на 2017-2022 рр., а також її принципи.

Метою приватизації є підвищення ефективності використання майна, створення конкурентного середовища, залучення інвестицій з метою забезпечення соціально-економічного розвитку міста, а також забезпечення надходженні коштів від приватизації до міського бюджету.

До пріоритетів проведення приватизації у 2017-2022 рр. належать досягнення максимальної ефективності приватизації об`єктів, що підлягають приватизації відповідно до Програми.

До основних принципів індивідуальної приватизації відноситься досягнення максимального економічного ефекту від продажу об`єкта приватизації; вибір способу приватизації об`єкта.

Згідно з п.п. 3.3, 3.4 Програми, приватизація об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова здійснюється способами, що визначаються законодавством України і цією Програмою. Викуп застосовується щодо об`єктів комунальної власності, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими та нормативними актами, а також щодо тих, які не продано на аукціоні, за конкурсом.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 ЦК України та ч. 1 ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Приватизація об`єкта оренди здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що приватизація проводиться з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

За приписами ч. ст.3 Закону України "Про приватизацію державного майна", відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Порушення встановленого законодавством порядку приватизації або прав покупців є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством України (ч.6 ст.29 Закону України "Про приватизацію державного майна").

Відповідно до ч.1 ст.5-1 Закону України "Про приватизацію державного майна", з метою раціонального та ефективного застосування способів приватизації об`єкти приватизації класифікуються за такими групами: група А - окреме індивідуально визначене майно, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано.

Частиною 2 ст.5-1 Закону України "Про приватизацію державного майна" визначено, що об`єкти приватизації, що належать до груп А, Д і Ж, є об`єктами малої приватизації.

Викуп об`єктів малої приватизації, за приписами ч.2 ст.16-2 Закону України "Про приватизацію державного майна", здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Так, приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу; продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (ст.3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 4 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачено, що продавцями об`єктів малої приватизації, що перебувають у державній та комунальній власності є, відповідно, органи приватизації, створені місцевими Радами.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про приватизацію невеликих, державних підприємств (малу приватизацію)", з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства здійснюється його підготовка до приватизації. Підготовка об`єкта малої приватизації до продажу здійснюється органами приватизації, які: встановлюють ціну продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову ціну об`єкта на аукціоні, за конкурсом з урахуванням результатів оцінки об`єкта, проведеної відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

За рішенням органів приватизації провадиться інвентаризація майна об`єкта малої приватизації в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, та оцінка такого об`єкта відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Ціна продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, та початкова ціна об`єкта малої приватизації на аукціоні або за конкурсом встановлюється на підставі результатів його оцінки (ст.9 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)").

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", викуп застосовується щодо об`єкті в малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами. Порядок викупу об`єкта встановлюється Фондом державного майна України.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", приватизація об`єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості Майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.

Порядок викупу встановлений Фондом державного майна України та на час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затверджений Фондом державного майна України від 02.04.2012 № 439 (далі - Порядок № 439).

Згідно з п.8.1 Порядку № 439 викуп об`єктів малої приватизації застосовується відповідно до п.3.3 розділу III та п.7.15 розділу VII цього Порядку щодо об`єктів малої приватизації, які не продані на аукціоні, за конкурсом, а також якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до п.8.2 Порядку № 439 ціна продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, установлюється на підставі результатів його оцінки.

Оцінка майна, яке підлягає приватизації, провадиться відповідно до Методики оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 (далі - Методика № 1891).

Відповідно до п.69 Методики (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення), вимоги цього розділу поширюються на випадки проведення оцінки об`єктів у матеріальній формі з метою їх приватизації (окреме індивідуально визначене майно, об`єкти незавершеного будівництва, включаючи законсервовані об`єкти, об`єкти соціально-культурного призначення) як об`єктів малої приватизації, застави та інші способи відчуження відповідно до законодавства.

Згідно з п.70 Методики № 1891, для визначення вартості об`єктів нерухомості, що приватизуються відповідно до Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), у тому числі разом із земельними ділянками, на яких розташовані такі об`єкти, застосовується незалежна оцінка, яка проводиться відповідно до національних стандартів оцінки з урахуванням вимог цієї Методики та Методики оцінки земельних ділянок.

Вибір виду вартості об`єктів малої приватизації регулюється вимогами національних стандартів оцінки з урахуванням особливостей, визначених цією Методикою. При цьому враховуються способи їх продажу, строк корисного використання таких об`єктів, належність їх до спеціалізованого або неспеціалізованого майна. У разі викупу об`єктів малої приватизації може визначатися їх ринкова вартість або спеціальна вартість залежно від наявності передумов їх застосування, визначених Національним стандартом № 1 (п.71 Методики № 1891).

Згідно з абз.6 п.73 Методики № 1891 порядок оцінки орендованого нерухомого майна (майна, що надавалося у концесію), що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди (концесії), під час приватизації, встановлюється Фондом державного майна. Порядком також визначається процедура ідентифікації невід`ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря (концесіонера).

Наказом Фонду державного майна України від 27.02.2004 № 377 затверджено Порядок оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації (далі - Порядок № 377).

Відповідно до п.1.1. Порядку, цей Порядок установлює вимоги до проведення незалежної оцінки орендованого нерухомого майна (крім земельних ділянок), що містить невід`ємні поліпшення (далі - орендоване нерухоме майно), під час приватизації способами, визначеними законодавством, а також процедур ідентифікації невід`ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря. Порядок застосовується для оцінки орендованого нерухомого майна, що перебуває у державній, комунальній власності або належить Автономній Республіці Крим, щодо якого прийнято рішення про приватизацію та компенсацію орендарю вартості невід`ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря. Невід`ємними поліпшеннями орендованого майна є здійснені орендарем за час оренди заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого майна та (або) його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості.

За умовами п.2.1. Порядку, ідентифікацією поліпшень орендованого нерухомого майна є встановлення суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання факту відповідності підтверджувальних документів, наданих орендарем, про здійснені ним заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого нерухомого майна та (або) його споживчих якостей (далі - поліпшення), наявним поліпшенням, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди і які здійснені за рахунок коштів орендаря та за згодою орендодавця. Ідентифікуються поліпшення, що здійснені протягом строку дії договору оренди та наявні на дату оцінки.

Відповідно до п.2.2 Порядку, підтверджувальні документи про здійснені орендарем поліпшення, що подаються ним до відповідного органу приватизації, включають:

договір оренди, укладений з дотриманням вимог законодавства; письмову згоду орендодавця на здійснення орендарем поліпшень орендованого нерухомого майна за його кошти;

погоджену орендодавцем проектно-кошторисну документацію на проведення поліпшень, підписані замовником і підрядником акти виконаних будівельних робіт, копії документів, що підтверджують проведені орендарем розрахунки за виконані поліпшення орендованого нерухомого майна, у тому числі придбані матеріали, конструкції тощо;

аудиторський висновок щодо підтвердження фінансування здійснених поліпшень орендованого нерухомого майна за рахунок коштів орендаря. Аудиторський висновок має містити розшифровку періодів освоєння, напрямів та джерел фінансування поліпшень, у тому числі за рахунок коштів орендаря, з посиланням на підтверджувальні документи;

довідку, видану орендарем та завірену аудитором, про суму витрат, понесених орендарем у зв`язку із здійсненням поліпшень, яка віднесена орендарем на збільшення вартості його необоротних активів, у розмірі, який перевищує встановлену законодавством з питань оподаткування частку витрат для включення їх до валових витрат. При визначенні суми зазначених витрат ураховується невідшкодована орендодавцю вартість придатних для подальшого використання будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, устаткування, отриманих орендарем під час здійснення поліпшень;

інші документи, необхідні для виконання положень цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, третій відповідач до органу приватизації, документи, передбачені п.2.2. Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час оренди, під час приватизації, не подавав, що в свою чергу свідчить про те, що Фізична особа-підприємець Каруна О.О. жодних поліпшень орендованого майна за період перебування об`єкту нерухомого майна у нього в оренді, а саме з 28.08.2017р. по 19.12.2017, тобто по день подачі ним заяви до Харківської міської ради для викупу, не здійснив.

Дослідивши Звіт про оцінку майна, наданий суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю УРТБ від 31.12.2017 про вартість спірних нежитлових приміщень 2-го поверху № 52, 53 у нежитловій будівлі літ. "А-2" загальною площею 70,6 кв.м, нежитлові приміщення 2-го поверху 7/100 місць спільного загального користування приміщень № 54, 55, 56 в нежитловій будівлі літ "А-2", загальною площею 5,3 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, пр. Свободи Людвіга, 48-Б, загальною площею 75,9 кв.м., судом вбачається відсутність будь-яких відомостей про те, що третім відповідачем проводились ремонтні роботи у цих нежитлових підвальних приміщеннях, у т. ч. було здійснено їх невід`ємні поліпшення здійснені за час оренди, або на момент приватизації.

Не містять таких відомостей також і договір оренди № 4181 від 28.08.2017 та договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 5633-В-С від 17.09.2018.

Даний факт першим, другим та третім відповідачами не спростований, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Відповідно до приписів ч.5 ст.16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 5 ст.60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Отже, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Харківська міська рада.

При цьому ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Територіальна громада міста Харкова, як власник спірного об`єкта нерухомості, делегує Харківській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.

Тобто воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

Враховуючи викладене, а також те, що жодних поліпшень орендованих третім відповідачем нежитлових приміщень, останнім не проводилось, суд дійшов висновку, що першим відповідачем, в супереч вимог ч.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" в редакції, що діяла на момент виникнення та існування спірних правовідносин, було обрано спосіб приватизації спірних нежитлових приміщень без урахування наведених вище законодавчих обмежень.

Що стосується позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель № 5633-В-С від 17.09.2018, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Каруною О.О., суд зазначає, що предметом даного договору є нерухоме майно комунальної форми власності щодо якого, як встановлено судом, обрано незаконний спосіб приватизації, що суперечить інтересам держави та територіальної громади, а тому наявні правові підстави для визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень № 5461-В-С від 07.03.2017 недійсним на підставі ч.1 та ст.203 та ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України.

Проте суд зауважує, що за викладеними у цивільному законодавстві правилами, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст.267 Цивільного кодексу України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Третій відповідач звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності, посилаючись на те, що відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", тримісячний строк позовної давності щодо оскарження договору № 5633-В-С сплив 07.06.2019.

Про застосування строку позовної давності з цих же підстав у відзиві на позов також зазначив і четвертий відповідач.

Розглянувши заяву третього та четвертого відповідачів щодо застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом норми про позовну давність поширюються на всі правовідносини, у тому числі й на ті, що виникли за участю держави та її адміністративно-територіальних утворень як суб`єктів цивільних прав.

Абз.2 ч.2 ст.30 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" передбачено, що строк позовної давності для звернення з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації становить три місяці.

В силу ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Оскільки держава зобов`язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконних правових актів, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, яку покликані підтримувати норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право. При цьому, держава в такому випадку може нести ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних дій державних органів, зокрема шляхом укладання правочинів з порушенням вимог законодавства (аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 06.06.2018 по справі № 348/1237/15-ц, від 10.05.2018 по справі № 914/1708/17).

Прокурор заперечує проти застосування строку позовної давності на підставі ст.30 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", якою передбачено строк позовної давності строком три місяці, посилаючись на ч.2 р.V Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, якою встановлено, що приватизація (продаж) об`єктів, щодо яких рішення про приватизацію було прийнято до набрання чинності цим законом, здійснюється та завершується відповідно до вимог цього закону, крім об`єктів, за якими, зокрема, після завершення процедури продажу відбувається оформлення договору купівлі-продажу.

Тому, на думку прокурора, оскільки приватизація спірного об`єкту шляхом викупу здійснювалась та завершувалась у відповідності до вимог Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", до спірних правовідносин застосовуються загальні строки позовної давності у три роки.

Прокурор нагологошує, що ним строк позовної давності в три роки не пропущено з огляду на те, що прокурор не є учасником спірних правовідносин, а зміст оскаржуваного рішення Харківської міської ради безпосередньо не свідчить про наявність порушень прав та інтересів територіальної громади, тому порушене право держави та Харківської міської територіальної громади підлягає захисту в судовому порядку.

Порушення, які свідчать про незаконність набуття третім відповідачем нежитлових приміщень, прокурором виявлено лише за результатами опрацювання отриманих у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000002 доказів - приватизаційної справи.

Таким чином, як зазначає прокурор, необхідні для виявлення порушень норм законодавства документи ним отримано на підставі ухвали слідчого судді від 06.02.2019, та саме з цього часу прокурор здобув докази на підтвердження своєї правової позиції у спорі, а отже набув можливість звернутись з відповідним позовом до суду за захистом порушеного права.

Суд не погоджується з позицією прокурора в частині визначення строку позовної давності, виходячи з наступного.

Пунктами 3.9 та 3.12 Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022, затвердженої рішенням Харківської міської ради від 21.06.2017 р. № 691/17 встановлено, що після затвердження на сесії Харківської міської ради переліків об`єктів, що підлягають приватизації, Управління здійснює заходи щодо приватизації об`єктів відповідно до чинного законодавства. Строк проведення приватизації об`єкта не повинен перевищувати двох років з моменту прийняття сесією Харківської міської ради рішення про його приватизацію.

Суд зазначає, що завершення приватизації об`єкта комунального майна відбувається з моменту продажу об`єкта нерухомого майна та відповідно реєстрації права власності на покупця і оформлюється Наказом відповідного уповноваженого органу приватизації місцевої ради.

З матеріалів справи вбачається, що оформлення договору купівлі-продажу спірних приміщень розпочалося після винесення другим відповідачем наказу від 17.09.2018 № 453 "Про оформлення договору купівлі-продажу", відповідно до якого наказано оформити з третім відповідачем договір купівлі-продажу спірних приміщень.

Факт того, що процедура приватизації тривала до 17.09.2018 підтверджується безпосередньо змістом зазначеного вище наказу, в преамбулі якого міститься посилання на Закон України "Про приватизацію державного та комунального майна".

Наведене свідчить про те, що приватизація спірних приміщень хоча і була розпочата до набрання чинності Законом України "Про приватизацію державного та комунального майна", але завершувалася вже після набрання чинності вказаним Законом, тобто після 07.03.2018, а оформлення спірного Договору купівлі-продажу № 5633-В-С здійснювалося 17.09.2018 на підставі наказу від 17.09.2018 № 453.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виключення, передбачене абзацом 3 п.2 розділу V Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а строк позовної давності для звернення органу прокуратури з позовом про визнання недійсним Договору № 5633-В-С становить три місяці з дня, наступного за днем його укладення. Отже строк позовної давності розпочався 18.09.2018 та закінчився 17.12.2018.

При цьому, оскільки з позовом до суду звернувся прокурор, який вказує, що діє в інтересах територіальної громади м. Харкова, для з`ясування того, коли розпочався строк позовної давності для органів прокуратури, необхідно встановити коли прокурор міг довідатися про укладення договору № 5633-В-С.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, з наявного в матеріалах справи листа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 9710 від 05.11.2021, вбачається, що на виконання ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 у справі № 639/687/19 старшим слідчим Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Хальзовою Д.І. відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 06.03.2019 та додатків до нього було вилучено матеріали орендних та приватизаційних справ щодо об`єктів комунального майна, відчужених на підставі, зокрема, рішення Харківської міської ради від 20.09.2017 № 757/17.

Факт отримання зазначених документів саме 06.02.2019 на підставу ухвали слідчого судді також підтверджується та не заперечується прокурором.

Таким чином, враховуючи той факт, що докази, які свідчать про порушення норм законодавства отримано прокурором 06.02.2019, суд дійшов висновку, що тримісячний строк позовної давності щодо оскарження договору № 5633-В-С для прокуратури сплив 07.05.2019.

Обставин, які б свідчили про переривання строку позовної давності, судом також не встановлено.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи заяву третього та четвертого відповідача, зважаючи на недоведеність прокурором поважності причин пропуску встановленого Законом України "Про приватизацію державного та комунального майна" строку для звернення до суду, суд відмовляє в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 5633-В-С від 17.09.2018, через сплив позовної давності.

Що стосується позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 за № 757/17 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині, а саме п. 62 додатку до рішення, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Однак суд вважає за необхідне зазначити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23).

У даній справі задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування п. 62 додатку до рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 за № 757/17, яке вже було реалізоване і вичерпало свою дію, враховуючи відмову суду в позові щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу № 5633-В-С від 17.09.2018, не призведе до поновлення прав держави та територіальної громади м. Харкова, відновлення володіння, користування або розпорядження зазначеним майном, а отже, така вимога не є ефективним способом захисту права територіальної громади міста Харкова прокурором.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо заявлених у справі позовних вимог про витребування у ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Харкова нежитлових приміщень 2-го поверху № 52, 53 у нежитловій будівлі літ "А-2", площею 70,6 кв.м, та нежитлових приміщень 2-го поверху 7/100 місць спільного загального користування: приміщень № 54,55,56 в нежитловій будівлі літ. "А-2", площею 5,3 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 75,9 кв.м така вимога є похідною та, відповідно, не підлягає задоволенню через відмову в задоволенні позову в частині визнання недійсними оспорюваних рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 за № 757/17 та договору купівлі-продажу № 5633-В-С від 17.09.2018.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на прокурора.

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст.ст. 42, 46, 73, 74, 76-79, 123, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "17" лютого 2022 р.

Суддя Т.А. Лавренюк