ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2022 Справа № 904/9296/21
за позовом Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк", м. Київ

до Відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк Метал Індастрі Трейд", м. Дніпро

Відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛФ Групп", с. Єлизаветівка

про визнання договору оренди недійсним

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Главацький А.І.

Представники:

від позивача Руденко В.В.

від відповідача - 1 не з`явився

від відповідача - 2 не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк Метал Індастрі Трейд" (далі - Відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛФ Групп" (далі - Відповідача-2) про визнання недійсним укладеного відповідачами договору оренди приміщення № 01-07/2021 від 01.07.2021 року.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що за спірним договором оренди Відповідачем-1 передано в користування Відповідача-2 майно, яке являється предметом іпотеки за укладеним із Позивачем договором іпотеки. Зважаючи на те, що передача майна в оренду відбулася без згоди Позивача, як іпотекодержателя майна, спірний правочин є недійсним в силу приписів ст. 12 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2021 відкрито провадження у справі №904/9296/21, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач-1 відзив на позовну заяву суду не представив.

Відповідач-2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що звертаючись із позовом про визнання недійсним спірного договору, Позивач не вказав підстав для звернення за судовим захистом, не навів негативних наслідків правочину (який вже припинився) від яких він намагається захиститись, та не зазначив, яким чином спірний правочин вплинув на його права.

25.01.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні на 10.02.2022 року.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі-1, 2 явку повноважених представників в засідання суду не забезпечили.

Ухвала суду від 25.01.2022 року, яка направлялася за адресою місцезнаходження Відповідачів згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою в поштових повідомленнях адресат відсутній за вказаною адресою.

Зважаючи на те, що в силу приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідачів про розгляд справи.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 10.02.2022 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши стислий зміст та підстави вимог позивача, оголосивши стислий зміст заперечень відповідача-2, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2018 між Публічним акціонерним товариством "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (банк, іпотекодержатель), правонаступником якого є Акціонерне товариство "Вест Файненс Енд Кредит Банк", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Парк Метал Індастрі Трейд" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки №206/5169/18-Ю.

Відповідно до п. 1.1 договору, іпотекодавець, відповідно до умов цього договору іпотеки, з метою забезпечення належного виконання основного зобов`язання, передбаченого п. 1.3.1 цього договору іпотеки, надає іпотекодержателю у іпотеку належне йому нерухоме майно, зазначене у п. 1.4 цього договору іпотеки, що надалі іменується Предмет іпотеки, а іпотекодержатель приймає це майно в іпотеку та набуває право одержати задоволення своїх вимог за основним договором за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Основний договір - договір про відкриття кредитної лінії №206-5169/18-КЮ, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем 29.01.2018 року, включаючи всі додаткові угоди до нього, що укладені на дату набуття чинності цим договором іпотеки або будуть укладені у майбутньому (пункт 1.2 договору).

Пунктом 1.4.1 договору, визначено, що предметом іпотеки за цим договором є виробничий корпус №1, загальною площею 20.486.8 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, село Єлизаветівка, вул. Індустріальна, буд. 9А, що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Є.В. 16 грудня 2014 року за реєстровим номером №975.

До складу приміщень, які є Предметом іпотеки входять:

літера А-4, корпус № 4 9466,4 кв.м.;

літера Б-2, частина корпусу № 1 (приміщення 1-1 по 1-20) 78093,4 кв.м.;

літера Г-1 частина естакади (приміщення 1-21 по 1-34) 2643,7 кв.м.;

літера Д-2, частина корпусу № 3 (приміщення1-1)- 86,7 кв.м.;

літера Ж-1, павільйон 22,5 кв.м.;

літера К-1 каналізація ливнева 85,2 кв.м.;

літера Л-1 насосна станція пожежогасіння 85,4 кв.м.;

літера О-1 мережі та споруди хозфікальної каналізації 287,5 кв.м.;

позиція 3 очисні споруди літейного цеху;

позиція 4, позиція 5, позиція 8 огорожі;

позиція 5, позиція 7 ворота;

позиція 9 естакада;

позиція 1 газопостачання;

позиція 1 автодорога.

Згідно з п. 3.2.1 договору, іпотекодавець не має права без попередньої письмової згоди банку будь-яким чином відчужувати предмет іпотеки, передавати предмет іпотеки третім особам, зокрема у користування (найм, оренду, лізинг, позичку), передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку, в спільну діяльність, до статутного фонду третіх осіб, передавати предмет іпотеки у довірчу власність (управління), змінювати умови (продовжувати строк дії) договорів оренди, лізингу, найму, що були укладені та є чинними на момент підписання цього договору іпотеки (якщо такі є).

У зв`язку з неналежним виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Парк Метал Індастрі Трейд" зобов`язань за кредитним договором, банк звернув стягнення на предмет іпотеки та 21.09.2021 року набув право власності на предмет іпотеки, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Як зазначає Позивач, після набуття права власності на іпотечне майно, йому стало відомо що, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Парк Метал Індастрі Трейд" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛФ Групп" (Орендар) укладено договір оренди приміщення №01-07/2021 від 01.07.2021 року.

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець (Відповідач-1) зобов`язується передати орендареві (Відповідач-2) в строкове платне користування:

1. Мережі та споруди хозфікальної каналізації (КНС) (№1 літ. О-1);

2. Нежитлове приміщення літ. Д-1 та Е-1 з допоміжними приміщеннями,

а орендар зобов`язується прийняти у строкове плат користування приміщення, що визначене у цьому договорі, та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Адреса приміщення, що орендується: Дніпропетровська область, Петриківський район, село Єлизаветівка, вул. Індустріальна, буд. 9А. Загальна площе приміщення, що орендується: 281,6 кв.м. (№1 О-1); 2168 кв.м. (Д-1 та Е-1).

Звертаючись з вимогою про визнання недійсним наведеного вище договору оренди приміщення, Позивач стверджує, банк, як іпотекодержатель не повідомлявся іпотекодавцем про передачу предмета іпотеки в оренду та згоду на таку передачу не надавав. З огляду на викладене, Позивач вважає, що в силу положень ст. 12 Закону України «Про іпотеку», спірний договір оренди приміщення №01-07/2021 від 01.07.2021 року є недійсним.

За нормами статті 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Відповідно до частин першої та другої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України)

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження отримання Відповідачем-1 згоди Позивача іпотекодержателя на передачу в строкове платне користування частини майна, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки № 206/5169/18-Ю, зокрема, згоди на передачу в оренду мережі та споруди хозфікальної каналізації літера О-1 площею 287,5 кв.м.

З огляду на викладене, договір оренди приміщення №01-07/2021 від 01.07.2021 року, в частині яка стосується передачі в строкове платне користування мережі та споруди хозфікальної каналізації (КНС) (№1 літ. О-1), є нікчемними в силу частини 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку».

Що стосується передачі в оренду нежитлового приміщення літ. Д-1 та Е-1 з допоміжними приміщеннями, суд звертає увагу, що за змістом п. 1.4.1. договору іпотеки № 206/5169/18-Ю, зазначене майно не входило до складу приміщень, які є предметом іпотеки, а отже, встановлені п. 3.2.1. договору іпотеки та ст.ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку» обмеження не розповсюджують свою дію на право Відповідач-1 в частині розпорядження вказаним майном.

Відповідно до приписів ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

З урахування наведених положень закону, зважаючи на можливість вчинення спірного правочину без включення до нього недійсних умов, які стосуються передачі в користування іпотечного майна без згоди іпотекодержателя, договір оренди приміщення №01-07/2021 від 01.07.2021 року є недійсним (нікчемним) лише в частині передачі в користування мережі та споруди хозфікальної каналізації (КНС) (№1 літ. О-1). Підстави недійсності інших його умов, та договору в цілому, позивачем не доведені та судом не встановлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд звертає увагу на те, що в постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (пункти 95, 96).

Враховуючи викладене, відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України судом може бути визнаний недійсним лише оспорюваний правочин, тобто, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Натомість якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені обставини, у суду відсутні правові підстави для визнання недійсним спірного договору в частині передачі в оренду мережі та споруди хозфікальної каналізації (КНС) (№1 літ. О-1) площею 281,6 кв., адже зазначена частина правочину є нікчемною, і визнання її недійсною в судовому порядку не є належним способом захисту прав та інтересів. Щодо інших умов спірного договору, судом не встановлено обставин, з якими закон пов`язує недійсність або нікчемність таких умов, або правочину в цілому.

З урахуванням наведеного, вимоги Позивача про визнання недійсним в судовому порядку договору оренди приміщення №01-07/2021 від 01.07.2021 року, підлягають відхиленню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України, незалежно від результатів вирішення спору, витрати зі сплати судового збору в повному обсязі покладаються на Відповідача-1, адже за встановленими судом обставинами, неправильні дії саме цієї особи (передача в оренду частини майна, яке є предметом іпотеки без згоди іпотекодержателя), призвели до виникнення даного спору.

Керуючись ст.ст. 5, 73, 74, 77-79, 86, 129, 191, 233, 236 - 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк Метал Індастрі Трейд" (49000, м. Дніпро, вул. Барикадна, буд.4, прим. 7А, ) на користь Акціонерного товариства "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (01054, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 4А, А1, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.02.2022

Суддя О.В. Ліпинський