За заявою Фізичної особи-підприємця Андрєєвої Інни Вікторівни
про розподіл судових витрат
за позовом Фізичної особи-підприємця Андрєєвої Інни Вікторівни
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс"
про стягнення 131 576,00 грн
Суддя Удалова О.Г.
без виклику представників сторін
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" на користь Фізичної особи-підприємця Андрєєвої Інни Вікторівни основний борг в розмірі 131 576,00 грн та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

28.01.2022 вищевказане рішення було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

10.02.2022 від позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (здана до відправлення відділенню зв`язку 01.02.2022) щодо відшкодування судових витрат та стягнення з відповідача таких витрат в розмірі 8 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/17400/21, суд виходив з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 3 ст. 221 ГПК України встановлено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У позовній заяві позивачем наведено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, згідно з яким вартість професійної правничої допомоги зазначена в розмірі 10 000,00 грн, 3 000,00 грн з яких вже понесені позивачем.

У відзиві на позов відповідач заперечував щодо покладення на нього витрат на правничу допомогу, вказуючи на те, що позивачем не надано доказів понесення ним таких витрат.

22.12.2021 позивачем подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій заявник просить суд покласти витрати на правничу допомогу в розміру 8 000,00 грн на відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 позов задоволено повністю.

Відповідно до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення у справі відповідач просив покласти на позивача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Судом встановлено, що представник відповідача Дондик Г.П. є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП № 001427 від 02.10.2017. Вказані відомості також розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України.

На підтвердження понесених ним судових витрат відповідач долучив до матеріалів справи:

- договір про надання правової допомоги б/н від 02.11.2020, укладений між позивачем та адвокатом Дондик Г.П.;

- ордер серії АР № 1050095 від 09.11.2020;

- замовлення від 02.11.2020, на загальну вартість послуг в розмірі 3 000,00грн;

- звіт № 1 від 30.12.2020 до вищезазначеного замовлення;

- акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.12.2020 на суму 3 000,00 грн;

- замовлення від 02.08.2021 на суму 6 500,00 грн;

- звіт № 2 від 18.12.2021 на суму 5 000,00 грн та акт приймання-передачі послуг на суму 5 000,00 грн.

Згідно з п. 1.1 договору адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів клієнта, зокрема, в судах під час здійснення в т.ч. господарського судочинства.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.

Згідно п. 4.1 договору, вказаний договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору та додатків (додаткових угод) до нього.

Відповідно до п. 4.2 договору дія договору припиняється через один рік з дня його укладення. Цей договір продовжує свою дію на кожний наступний рік при відсутності письмового повідомлення про його припинення.

Згідно з замовленням від 02.11.2020, звітом про його виконання від 30.12.2020 та актом приймання передачі послуг від 30.12.2020, адвокатом, як виконавцем, надані позивачу, як клієнту, послуги на загальну суму 3 000,00 грн, зокрема, щодо вивчення і аналізу наданих документів; підготовки листа про оплату заборгованості та підписання акту виконаних послуг; підготовки та підписання акту звіряння розрахунків, підготовки листа про підписання акту звіряння розрахунків; підготовки претензії/вимоги про сплату заборгованості.

Також згідно з замовленням від 02.08.2021, сторонами договору про надання правничої допомоги погоджено надання послуг: з підготовки позовної заяви (3 500,00 грн); підготовки відповіді на відзив (1 500,00 грн); участі в судовому засіданні (1 500,00грн), загальна вартість таких послуг сторонами погоджено в розмірі 6 500,00 грн.

Згідно зі звітом від 18.12.2021, підписаним сторонами, адвокатом надані, а клієнтом прийняті послуги щодо підготовки позовної заяви до суду (3 500,00 грн) та підготовки відповіді на відзив (1 500,00 грн), про що сторонами також складено та підписано акт приймання-передачі послуг від 18.12.2021 на суму 5 000,00грн.

Таким чином, матеріалами справи, звітами та актами, які підписані сторонами у даній справі, підтверджується надання адвокатом Дондик Г.П. позивачу послуг з надання правової допомоги на суму 8 000,00грн.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

Заперечуючи проти покладення на нього судових витрат, відповідачем у відзиві на позов вказувалось про те, що позивачем не надано доказів понесення судових витрат.

Водночас відповідачем не надано обгрунтованих заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, а також не надано доказів на підтвердження надмірності понесених витрат, відповідачем також не подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 23.02.2021 у справі № 922/2503/20.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем не надано доказів сплати ним таких витрат, проте позивачем надано докази того, що такі витрати в розмірі 8 000,00 грн мають бути сплачені позивачем адвокату за надання останнім правової допомоги, підтверджено обсяг й вартість наданих послуг.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що розподілу між сторонами підлягають витрати на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн, а з урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі на відповідача покладається обов`язок відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правову допомогу саме у вказаному розмірі.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Андрєєвої Інни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу в справі № 910/17400/21 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" (03194, м. Київ, бульвар Кольцова, 1А; адреса для листування: 03124, м. Київ, б-р В. Гавела, 4, ДЦ, оф. 428, ідентифікаційний код 37395753) на користь Фізичної особи-підприємця Андрєєвої Інни Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн (вісім тисяч грн 00 коп).

3. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 22.02.2022.

Суддя О.Г. Удалова