ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Справа№ 911/731/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Владимиренко С.В.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

учасники справи у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства

на рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021

у справі № 911/731/21 (суддя: Колесник Р.М.)

за позовом Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі 365»

про стягнення 152 135,25 грн, зобов`язання виконати умови договору та надати документи

ВСТАНОВИВ:

Обухівське водопровідно-каналізаційне підприємство звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі 365 про стягнення 152 135, 25 грн, зобов`язання виконати умови договору та надати документи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що визначена відповідачем у акті та рахунку на оплату за січень 2021 року ціна за електричну енергію є необґрунтованою та не відповідає умовам укладеного договору, оскільки договором вартість електричної енергії, як товару в структурі ціни за одиницю електричної енергії, що включає вартість послуг постачальника, пов`язаних із постачанням електричної енергії без урахування ПДВ та без урахування регульованих тарифів встановлено у меншому розмірі, ніж зазначено у сформованих відповідачем акті та рахунку на оплату.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.06.2021 в справі № 911/731/21 у задоволенні позовних вимог Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, зазначив що, розрахунок вартості електричної енергії відповідачем здійснено у відповідності до умов договору, з урахуванням ціни на ринку на добу наперед та згідно формули визначення ціни на електричну енергію, яка наведена у підписаній між позивачем та відповідачем комерційній пропозиції. Зауважив, що ціни на електроенергію формуються регулятором, ринком доба на перед та внутрішньодобовим ринком, постачальник (відповідач) на закупівельну ціну не впливає, а тому в комерційній пропозиції, що є додатком № 2 до договору про незмінність протягом всього строку дії договору зазначено лише щодо тарифу на послуги відповідача, що становлять 0,03 гривень/кВт*год. Також місцевий господарський суд встановив, що позивачем не доведено факту порушення його права з боку відповідача, а вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача виконати умови п. 2.1, п.2.3. частини 2, п. 5.4., п. 5.7. частини 5, абзац 2 п. 7.2 частини 7, п.2 додатку 2, п. 13.7 частини 13 договору №141 про постачання електричної енергії споживачу від 25.11.2020 року є необґрунтованими, безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні умов договору, а тому задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Обухівське водопровідно-каналізаційне підприємство звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 в справі № 911/731/21 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що полягає у неповному та неправильному встановленні обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження, оцінки доказів та застосування норм матеріального права. Зокрема скаржник вважає, що абзацом 1, пункту 2 додатку №2 до договору чітко визначено ціну за 1 кВт*год. електричної енергії, яка без ПДВ та регуляторного тарифу на передачу становить 1,12154 грн., запропонувавши яку, відповідача автоматизованою системою було визнано переможцем аукціону по закупівлі електричної енергії та по якій відповідачем було взято на себе зобов`язання постачати електричну енергію з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, що підтверджується укладеним договором. На думку позивача, в даному випадку відбулась одностороння зміна ціни відповідачем в договорі, що є неприйнятним та призводить до зміни обсягів, а саме його зменшення шляхом підняття ціни за 1 кВт*год. та порушення договору, ГК України, ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», та порушення прав споживача на розірвання договору відповідно до ПРРЕЕ у зв`язку з неприйняттям ціни.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2021, апеляційна скарга у справі № 911/731/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 апеляційну скаргу Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства на рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 в справі № 911/731/21 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказу сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 6 828, 04 грн.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства на рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 в справі № 911/731/21; розгляд апеляційної скарги Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства на рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 в справі № 911/731/21 призначено на 22.11.2021; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі 365» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що під час підписання сторонами Комерційної пропозиції, сторони домовились, що ціна електричної енергії є орієнтовною, а не фактичною. При цьому, відповідач вказує, що вартість електричної енергії, як товару в структурі ціни за одиницю електричної енергії, що включає вартість послуг постачальника, пов`язаних із постачанням електричної енергії, з урахуванням регульованих тарифів, без урахування ПДВ станом на день укладення договору визначалась шляхом ділення ціни договору на заявлений обсяг споживання електричної енергії споживачем, а саме 6986166,66 (вартість) /5020000 (обсяг) = 1,391666665 (ціна за 1 кВт*год., без ПДВ). Наголошує, що позивач не направляв Акт коригування до Акту приймання-передачі електроенергії за січень 2021 року чи заперечення до цього Акту, а також позивач сплатив всю суму за спожиту електроенергію згідно виставленого рахунку та Акта, що свідчить про визнання позивачем вартості спожитої електричної енергії у січні 2021 року. Наголошує, що апеляційна скарга позивача є безпідставною, а рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є вмотивованим, обґрунтованим та законним.

Крім того, від Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій скаржник зазначає про те, що в договорі відсутнє визначення поняття «орієнтовна ціна», а ціна за 1 кВт/год електричної енергії визначена у пункті 2 Додатку № 2 до договору, є тендерною пропозицією відповідача, яку було визнано переможною за результатами проведення аукціону. Підкреслює, що відповідачем не було підтверджено факту купівлі електричної енергії для потреб КП «Обухівводоканал» виключно на ринку «на добу наперед» та за цінами, які відповідали ціні закупівлі безпосередньо відповідачем. Звертає увагу на те, що апелянт сплатив суму у розмірі 152135,25 грн., яка рахувалася як борг, з метою недопущення факту відключення електричної енергії для підприємства.

Також, на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, в яких останній наголошує, що підписаний уповноваженою особою позивача акт звірки взаємних розрахунків свідчить про фактичне визнання Обухівським водопровідно-каналізаційним підприємством наявності у нього перед відповідачем боргу з оплати отриманого товару та визнання вартості такого товару у січні 2021 року.

Розгляд справи відкладався та склад суду, що здійснював розгляд даної апеляційної скарги неодноразово змінювався.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Коротун О.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Владимирекнко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 справу за апеляційною скаргою Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства на рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Представники учасників справи в судове засідання 21.02.2022 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами у зв`язку із погіршенням епідемічної ситуації в Україні.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників стрін, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що в межах процедури державної закупівлі КП Обухівводоканал (споживач) та ТОВ Енерджі 365 25.11.2020 укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 141 (далі договір), за умовами п. 2.2. якого за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Інформація про об`єкти споживача, постачання електричної енергії на потреби яких здійснюється на умовах цього договору, та точки комерційного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, наведена в додатку № 1 до цього договору.

Згідно п. 3.1. договору постачання електричної енергії споживачу на умовах договору починається з 01.01.2021.

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком № 2 до цього договору (п. 3.3. договору).

Пунктами 5.1., 5.2. договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до цього договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника, яка є додатком № 2 до цього договору.

Відповідно до п. 5.4. договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Згідно п. 5.13. договору комерційна пропозиція, яка є додатком № 2 до цього договору, містить, серед іншого, ціну (тариф) електричної енергії та/або спосіб визначення ціни електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи), або порядок визначення ціни.

Відповідно до п. 6.1. договору споживач має право, зокрема обирати спосіб визначення ціни за постачання електричної енергії на умовах, зазначених у комерційній пропозиції, обраній споживачем (пп. 1).

Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору (пп. 1 п. 6.2. договору).

Відповідно до п. 7.1. договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.

Пунктом 13.9. договору встановлено, що істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків передбачених ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача (пп. 13.9.1.); збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (пп. 13.9.2.). Збільшення ціни згідно цього пункту здійснюється на наступних умовах: зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні ОЕС України. Таким документальним підтвердженням є офіційні дані про ціну електричної енергії на ринку на добу на перед (далі - РДН), які склалися у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні ОЕС України та оприлюднені на офіційному веб-сайті ДП Оператор ринку за адресою в мережі Інтернет https://www.oree.com.ua - згідно з частиною шостою статті 67 Закону України Про ринок електричної енергії. У якості документального підтвердження даних, передбачених цим підпунктом, сторонами визначаються наступні документи: - або завірені належним чином копії звітів про результати роботи РДН та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП Оператор ринку https://www.oree.com.ua; - або довідки Торгово-промислової палати України (або Української регіональної торгово-промислової палати), - або ДП Держзовнішінформ, - або Українського органу державної статистики тощо (пп. 13.9.2.1.).

Споживач, ознайомившись з умовами Комерційної пропозиції постачальника, приєднався до її умов, шляхом підписання 25.11.2020 заяви-приєднання до договору про постачання. Згідно вказаної заяви-приєднання датою початку постачання електричної енергії визначено 01.01.2021.

Пунктом 2 Комерційної пропозиції (додаток № 2 до договору) визначено наступне.

Ціна: вартість електричної енергії як товару в структурі ціни за одиницю електричної енергії на день укладення договору, що включає вартість послуг постачальника, пов`язаних з постачанням електричної енергії, без урахування регульованих тарифів і ПДВ складає 1,12154 грн/кВт*год.

Фактична ціна електричної енергії за 1 кВт*год. (грн/кВт*год. з урахуванням ПДВ) вираховується за наступною формулою: Цф = (Цзак + Трег + П)*1,2

де,

Цзак фактична закупівельна ціна електричної енергії для Споживача на Ринку на добу наперед, та або Внутрішньодобовому ринку, та/або Ринку двосторонніх договорів з урахуванням податків, зборів та платежів, що передбачені чинним законодавством України та які постачальник сплачує при закупівлі електричної енергії, грн/кВт*год. без ПДВ;

Трег тариф на послуги з передачі електричної енергії, встановлений НКРЕКП на відповідний розрахунковий період, грн/кВт*год., без ПДВ;

П тариф на послуги постачальника електричної енергії, який становить 0,03 грн/кВт*год., без ПДВ та є незмінним протягом всього строку дії договору.

Згідно підписаного сторонами додатку № 3 до договору, сторони узгодили обсяги очікуваного щомісячного споживання електричної енергії (потужності) на 2021 рік для споживача, який загалом становить 5020000 кВт/год.

Відповідно до акту прийому-передачі від 31.01.2021 № 189 за січень 2021 року, кількість спожитої електроенергії споживачем становить 323392 кВт/год., ціна за одиницю без ПДВ 1,8075 гривень, сума без ПДВ 584531,04 гривень, загальна вартість електричної енергії за цим актом з ПДВ 701434,25 гривень.

Відповідно до Акту прийому-передачі від 31.01.2021 № 189 за січень 2021 року, кількість спожитої електроенергії споживачем становить 323392 кВт/год., ціна за одиницю без ПДВ 1,7875 гривень, сума без ПДВ 578063,20 гривень, загальна вартість електричної енергії за цим актом з ПДВ 693675,84 гривень.

У вказаних актах наявна примітка, що з урахуванням послуг з передачі електричної енергії згідно постанови НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020 Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ПрАТ НЕК Укренерго на 2021 рік вартість передачі електричної енергії становить 0,29393 грн/кВт*год.

До вказаних вище актів сформовано рахунок на оплату від 08.02.2021 № 475 на відповідні суми, в якому було вказано дві різні ціни за одиницю електричної енергії.

Згідно листа від 15.02.2021 № 43 споживач звернувся до постачальника із вимогою про надання обґрунтування ціни електричної енергії, поставленої ТОВ Енерджі 365 для КП Обухівводоканал за період з 01.01.2021 до 31.01.2021 згідно договору № 141 від 25.11.2020.

Згідно платіжного доручення від 17.02.2021 № 582 позивачем на користь відповідача перераховано 549302 гривень, в якості оплати за електроенергію згідно договору на підставі рахунка № 475 від 08.02.2021.

18.02.2021 споживач звернувся до постачальника з вимогою № 47, в якій просив останнього надати споживачу рахунок та акт для оплати з ціною відповідно до умов договору. Споживач обґрунтував таку вимогу тим, що відповідно до пункту 2 додатку № 2 до договору про постачання електричної енергії № 141 від 25.11.2020 вартість електричної енергії, як товару в структурі ціни за одиницю електричної енергії, що включає вартість послуг Постачальника, пов`язаних із постачанням електричної енергії без урахування ПДВ та без урахування регульованих тарифів, становить 1,12154 грн за 1 кВт*год., однак, споживачем 10.02.2021 отримано акт прийому-передачі електроенергії № 189 від 31.01.2021 та рахунок на оплату № 475 від 08.02.2021, в яких зазначено, що ціна за 1 кВт*год. становить 2,169 грн. (у тому числі ПДВ 0,3615 грн та тариф на послуги з передачі електричної енергії 0,29393 грн), а вартість електричної енергії, як товару в структурі ціни за одиницю електричної енергії, що включає вартість послуг постачальника, пов`язаних із постачанням електричної енергії без урахування ПДВ та без урахування регульованих тарифів, становить 1,5135 грн за 1 кВт*год.

Отже, як вказував позивач у цій вимозі, вартість електричної енергії, як товару в структурі ціни за одиницю електричної енергії, що включає вартість послуг постачальника, пов`язаних із постачанням електричної енергії без урахування ПДВ та без урахування регульованих тарифів, що заявлена постачальником у акті та рахунку не відповідає умовам договору.

ТОВ Енерджі 365 надіслало КП Обухівводоканал повідомлення від 25.02.2021 № 8424, в якому вказувало, що за споживачем станом на 25.02.2021 рахується заборгованість за договором про постачання електричної енергії споживачу № 141 від 25.11.2020 у розмірі 152135,25 гривень з ПДВ (заборгованість за спожиту електроенергію у січні 2021 року), у зв`язку з чим у випадку не проведення оплати зазначеної суми до 11.03.2021, та відповідно до п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії та розділу 8 договору, постачання електричної енергії на об`єкти підприємства буде припинено з 15.03.2021.

У відповідності до платіжного доручення від 10.03.2021 № 250 позивач на користь відповідача перерахував грошові кошти у розмірі 152135,25 гривень із призначенням платежу доплата за електроенергію за договором № 141 від 25.11.2020, рах. № 475 від 08.02.2021 та акту прийому-передачі за січень 2021 року.

Згідно ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно із ч. ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії" та регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ).

Пунктом 3.1.1. ПРРЕЕ постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами,

Згідно п. 3.2.1. ПРРЕЕ електропостачальник до укладення зі споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу має надати інформацію про істотні умови договору та про наявний вибір комерційних пропозицій.

Споживач перед укладенням договору про постачання електричної енергії споживачу має ознайомитись з умовами постачання електричної енергії, правами та обов`язками, обрати відповідну комерційну пропозицію та зазначити її у заяві-приєднані до умов договору. Обрана споживачем комерційна пропозиція є додатком до укладеного відповідним електропостачальником та споживачем договору.

Відповідно до п. 3.3.3. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг формує ціну на універсальні послуги відповідно до затвердженої Регулятором методики (порядку) розрахунку ціни електричної енергії. Ціна (тариф) на послуги постачальника універсальних послуг визначається за результатами проведення конкурсу з визначення постачальника універсальних послуг.

Згідно п. 4.1. ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Приписами ч. ч. 1, 2, 5, 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Згідно ч. 7 названої статті у договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, ціна електричної енергії та послуг, що надаються.

Частиною 1 статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що електропостачальники мають право, серед іншого, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. При цьому ч. 3 ст. 58 закону передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Отже, позивач вказує, що за умовами договору вартість електричної енергії, як товару в структурі ціни за одиницю електричної енергії, що включає вартість послуг постачальника, пов`язаних із постачанням електричної енергії без урахування ПДВ та без урахування регульованих тарифів за 1 кВт*год. за розрахунковий період має становити 1,12154 грн., протее, всупереч наведенному, акт та рахунок сформовані відповідачем на суму більшу, ніж передбачено договором.

Колегія суддів звертає увагу, що комерційною пропозицією сторонами було погоджено істотні умови договору, зокрема щодо ціни електричної енергії.

Сторонами встановлено в комерційній пропозиції, що фактична ціна електричної енергії за 1 кВт*год. (грн/кВт*год. з урахуванням ПДВ) вираховується за наступною формулою: Цф = (Цзак + Трег + П)*1,2 де,

Цзак - фактична закупівельна ціна електричної енергії для Споживача на Ринку на добу наперед, та або Внутрішньодобовому ринку, та/або Ринку двосторонніх договорів з урахуванням податків, зборів та платежів, що передбачені чинним законодавством України та які постачальник сплачує при закупівлі електричної енергії, грн/кВт*год. без ПДВ;

Трег - тариф на послуги з передачі електричної енергії, встановлений НКРЕКП на відповідний розрахунковий період, грн/кВт*год., без ПДВ;

П - тариф на послуги постачальника електричної енергії, який становить 0,03 грн/кВт*год., без ПДВ та є незмінним протягом всього строку дії договору.

Тобто, з викладеного вище вбачається, що за умовами комерційної пропозиції сторонами в договорі погоджено лише спосіб визначення ціни електричної енергії як товару а саме: відповідно до умов комерційної пропозиції, водночас такі умови не містять посилань на конкретні постанови НКРЕКП, тариф згідно з якими підлягає застосуванню, або ціни у конкретному грошовому вигляді, а передбачено лише механізм визначення ціни на підставі переліку узгоджених сторонами показників.

Колегія суддів також звертає увагу, що остаточна вартість електричної енергії у розрахунковому періоді визначається за формулою, основною складовою якої є ціна за 1 кВт год. електричної енергії, придбаної постачальником на ринку на добу наперед, або внутрішньодобовому ринку, або Ринку двосторонніх договорів.

З огляду на викладене, відповідачем при розрахунку вартості електричної енергії за січень 2021 року, взято до уваги погодинні середньозважені ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку на добу наперед, які опубліковані на веб-порталі ДП "Оператор Ринку".

Згідно ч. 5 ст. 67 Закону України "Про ринок електричної енергії" ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" визначається для кожного розрахункового періоду оператором ринку за принципом граничного ціноутворення на основі балансу сукупного попиту на електричну енергію та її сукупної пропозиції, а на внутрішньодобовому ринку - за принципом ціноутворення "по заявленій (пропонованій) ціні" відповідно до правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку. Ціни на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку є вільними (ринковими) цінами.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що відповідач включений до реєстру учасників ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що підтверджується відомостями розміщеними на веб-порталі https://www.oree.com.ua/index.php/main/register.

Колегія суддів зазначає, що в такому разі розрахунок вартості електричної енергії відповідачем здійснено у відповідності до умов договору, з урахуванням ціни на ринку на добу наперед та згідно формули визначення ціни на електричну енергію, яка наведена у підписаній між позивачем та відповідачем комерційній пропозиції.

Здійснивши аналіз розрахунку вартості електричної енергії, здійсненого відповідачем, колегією суддів не встановлено помилок щодо застосування розміру тарифів, які були чинні на час проведення розрахунків.

В той же час, колегія суддів звертає увагу скаржника, що підписавши комерційну пропозицію сторони погодили механізм визначення ціни електричної енергії та позивач, тим самим, погодився на умови визначення ціни на електричну енергію за договором.

До того ж, судом першої інстанції також вірно вказано, що ціна і обсяг продажу електроенергії регулюється державою, а саме Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), якою прийнято Постанову від 14.03.2018 року № 308 "Про затвердження Правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, яка регулює ціну на ринку електроенергії, якою затверджено: додаток 5 "Порядок визначення ціни на електричну енергію та обсягів купівлі-продажу електричної енергії на ринку доба на перед"; додаток 6 "Порядок визначення ціни на електричну енергію та обсягів купівлі-продажу електричної енергії на внутрішньодобовий ринок", якими передбачається, що ціна на електричну енергію визначається по спеціальному алгоритму і залежить від кількості виробленої електроенергії, заявленого обсягу продажу і заявленого обсягу купівлі, і формується в залежності від погодинного навантаження і ціни в різні години (яка регулюється НКРЕКП) - і від цього формується середньозважена ціна за 1 кВт електроенергії, яка є різною в різні години, різні дні, в різні місяці, пори року і залежить від регулювання НКРЕКП.

Відтак, постачальник електричної енергії не впливає на Цзак - фактичну закупівельну ціну, а відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі" позивач не може проводити закупівлю на регульовану складову ціни на електроенергію, оскільки ця складова регулюється державою і державним аукціоном.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що оскільки ціни на електроенергію формуються регулятором, ринком "доба на перед" та внутрішньодобовим ринком, постачальник (відповідач) на закупівельну ціну не впливає, саме тому в комерційній пропозиції, що є додатком № 2 до договору про незмінність протягом всього строку дії договору зазначено лише щодо тарифу на послуги відповідача, що становлять 0,03 гривень/кВт*год.

Положеннями ст. 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 у справі № 6-301цс15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15).

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

При цьому, в силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Отже, умови Комерційної пропозиції в контексті вимог статті 204 Цивільного кодексу України є правомірними, адже позивачем не надано доказів щодо визнання недійсними у встановленому законом порядку комерційної пропозиції або окремих її умов.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи позивача про те, що вартість електричної енергії як товару в структурі ціни за одиницю електричної енергії, що включає вартість послуг постачальника, пов`язаних з постачанням електричної енергії, без урахування регульованих тарифів і ПДВ становить 1,12154 грн/кВт*год. є помилковими, адже така вартість визначалась саме станом на день укладення договору (25.11.2020 року) та подальше визначення фактичної ціни електричної енергії за 1 кВт*год. урегульовано умовами обраної позивачем комерційної пропозиції.

Поряд з викладеним судова колегія звертає увагу на те, що стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Отже, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права.

Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Виходячи з приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 у справі № 910/9525/19.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 910/7515/19 викладено висновок щодо застосування передбачених статтею 16 Цивільного Кодексу України способів захисту порушеного права. Зокрема, зазначено, що оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення".

Відтак, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено факту порушення його права з боку відповідача, а вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні умов договору, а тому задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії зводяться до встановлення судом протиправності визначення відповідачем вартості електричної енергії і відсутності у позивача обов`язку в оплаті електричної енергії в розмірі визначеному у акті за січень 2021 року, але як вже встановлено вище визначення вартості електричної енергії здійснювалось відповідачем у відповідності до умов договору, тому місцевий господарський суд також правомірно відмовив у задоволенні вимог позивача в цій частині.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, що полягає у неповному та неправильному встановлені обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження, оцінки доказів та застосування норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 у справі № 911/731/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається.

Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства на рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 у справі № 911/731/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 30.06.2021 у справі № 911/731/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Обухівське водопровідно-каналізаційне підприємство.

4. Справу №911/731/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.М. Гаврилюк

С.В. Владимиренко