РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022Справа № 910/15311/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лук`янівське"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ КАРГІЛЛ"

про визнання правочинів недійсними

Представники:

від позивача: Ужакін Ю.А.

від відповідача: Святецький М.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Лук`янівське" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" про визнання недійсним Договору поставки № CVP29653 від 17.09.2019 та Додаткового договору № 1 до Договору поставки № CVP29653 від 17.09.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Договір поставки № CVP29653 від 17.09.2019 та Додатковий договір № 1 до Договору поставки № CVP29653 від 17.09.2019 не отримав належного схвалення керівними органами юридичної особи позивача та не підписувався директором з боку позивача.

Разом з позовом позивачем подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та витребування доказів - оригіналів договору поставки № CVP29653 від 17.09.2019 та додаткової угоди.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2020 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 10.11.2020; витребувати у відповідача оригінал Договору поставки № CVP29653 від 17.09.2019 та оригінал Додаткового договору № 1 від 17.09.2019 до Договору поставки № CVP29653 від 17.09.2019.

У підготовче засідання 10.11.2020 прибули представники сторін.

Представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі та підтримав зазначене клопотання, представник позивача проти задоволення клопотання відповідача заперечив.

За наслідками розгляду клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, судом відмовлено у його задоволення з огляду на необґрунтованість, зокрема, з огляду на відсутність доказів, що підтверджують викладені у клопотанні обставини.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 10.11.2020 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 01.12.2020.

11.11.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

01.12.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 01.12.2020 прибули представники сторін.

Представник позивача заявив клопотання про зупинення провадження у справі № 910/15311/20 до вирішення справи № 911/534/20, представник відповідача підтримав зазначене клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 суд ухвалив: зупинити провадження у справі № 910/15311/20 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лук`янівське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" про визнання правочинів недійсними до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/534/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лук`янівське" про стягнення збитків та штрафних санкцій у розмірі 2865667,25 грн.

12.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

15.11.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Так, з наданих сторонами документів судом встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 у справі № 911/534/20 апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лук`янівське» задоволено, рішення Господарського суду Київської області від 13.08.2020 у справі № 911/534/20 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову.

З наведеного вбачається, що обставини, що зумовили зупинення провадження у справі № 910/15311/20 усунені, оскільки, судове рішення (постанова) у справі № 911/534/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лук`янівське" про стягнення збитків та штрафних санкцій у розмірі 2865667,25 грн набрала законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до ст. 230 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для поновлення провадження у справі № 910/15311/20.

Ухвалою суду від 18.11.2021 суд ухвалив поновити провадження у справі № 910/15311/20, підготовче засідання призначити на 07.12.2021.

У підготовче засідання 07.12.2021 прибув представник позивача, який просив залишити без розгляду клопотання про призначення експертизи, представник відповідача у підготовче засідання не прибув.

У підготовчому засіданні 07.12.2021 оголошено перерву до 21.12.2021.

У підготовче засідання 21.12.2021 прибув представник позивача, представник відповідача у підготовче засідання не прибув.

У підготовчому засіданні 21.12.2021 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.02.2022.

20.01.2022 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ КАРГІЛЛ" надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 08.02.2022 о 15:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 24.01.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено, ухвалено провести судове засідання з розгляду справи призначене на 08.02.2022 о 15:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення "EASYCON".

У судове засідання 08.02.2022 прибув представник позивача, представник відповідача взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 08.02.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Договору поставки №CVP29653 від 17.09.2019 (далі - Договір), сторонами якого зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» (Покупець) та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Лук`янівське» (Постачальник), його предметом є зобов`язання постачальника поставити і передати у власність та зобов`язання покупця прийняти та оплатити кукурудзу урожаю 2019 року українського походження, надалі «Товар»», на умовах «DAP доставлено до ТОВ «М.В.КАРГО», Одеська обл., Лиманський р-н, с. Визирка, вул. Олексія Ставпіцера, 60 (далі - місце доставки або Термінал), згідно Інкотермс 2010 в частині, що не суперечить умовам цього Договору. Код Товару згідно УКТ ЗЕД 1005.

Загальна кількість Товару складає 2 000 тонн +/-5%, за вибором Покупця (п. 2.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна Товару складає 4 250,00 гривень за тонну, в тому числі ПДВ.

Згідно з п. 3.2 Договору загальна вартість Товару за цим Договором визначається як вартість Товару згідно всіх видаткових накладних, підписаних сторонами на виконання цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору поставка Товару здійснюється залізничним або автомобільним транспортом до 1 жовтня 2019 року у суворій відповідності з графіком, узгодженим з покупцем.

Покупець здійснює оплату повної вартості Товару на банківський рахунок Постачальника протягом трьох банківських днів після приймання експедитором Покупця у місці поставки Товару в повному обсязі, виконання Постачальником усіх перерахованих у пунктах 5.1.1 - 5.1.3 цього Договору обов`язків та отримання покупцем усіх перерахованих документів.

Пунктом 7.1 Договору визначено, що сторона, яка порушила умови цього Договору, відшкодовує іншій стороні завдані своїми діями чи бездіяльністю збитки в повному обсязі понад суму штрафних санкцій в порядку, передбаченому чинними законодавством.

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 8.1 Договору).

Додатковим договором №1 від 17.09.2019 до Договору, викладені у новій редакції п. 5.1 та п.п. 5.1.1 і 5.1.2 Договору, якими сторони конкретизували порядок оплати за Товар.

Судом встановлено, що на Договорі та додатковій угоді містяться підписи від імені ТОВ «АТ Каргілл» та СТОВ «Лук`янівське», відтиски печаток з реквізитами ТОВ «АТ Каргілл» та СТОВ «Лук`янівське», у преамбулі міститься вказівка зокрема на те, що СТОВ «Лук`янівське» діє в особі директора ОСОБА_1

Дослідивши зміст Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, вказує на те, що Договір не було підписано зі сторони позивача (відсутнє волевиявлення на укладання цього договору), оскільки директор позивача ОСОБА_1 відповідно до заяви свідка заперечує проти факту підписання ним Договору та будь-яких додаткових угод. Крім того, позивач вказує на те, що навіть у разі його підписання керівником товариства, Договір не отримав належного схвалення керівними органами товариства - загальними зборами учасників.

За наведених обставин, позивач просить суд визнати недійсним Договір та додаткову угоду від 17.09.2019 до Договору.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає про те, що у червні 2019 року позивач надав відповідачу протокол загальних зборів учасників №1/20 від 17.06.2019, підписаний головою зборів (учасником ОСОБА_2), яким надано директору позивача ОСОБА_1 право укладати договори купівлі-продажу сільськогосподарської продукції з відповідачем протягом 2019-2020 років. Крім того, відповідач зазначає, що з огляду на приписи ст. 92, 237, 239, 241 Цивільного кодексу України для визнання недійсним договору, укладеного юридичною особою з третьою особою, з підстави порушення установленого обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, не має самостійного юридичного значення факт перевищення повноважень органом чи особою, яка виступає від її імені, такий договір може бути визнано недійсним у разі встановлення, що сама третя особа - контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Відповідач також заперечував проти призначення судової експертизи у даній справі та вказав на неможливість надати оригінали доказів, які позивач у клопотанні про витребування доказів просить надати, оскільки оригінал Договору направлено до Північного апеляційного господарського суду, так як ухвалою вказаного суду від 28.09.2020 зокрема зобов`язано відповідача надати оригінал Договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, з урахуванням заявлених підстав позову, оскільки спір виник зокрема з підстав непідписання, як вказує позивач, спірного Договору зі сторони позивача його керівником - ОСОБА_1, до предмету доказування у справі входять обставини щодо проставлення підпису на Договорі та додатковому договорі №1 власне ОСОБА_1 - від імені позивача, а також суду слід дослідити обставини щодо наявності чи відсутності підстав вважати такий Договір схваленим позивачем, оскільки відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання; наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

При цьому, факт перебування ОСОБА_1 на посаді директора станом на дату, яка зазначена у Договорі - 17.09.2019 - сторонами не оспорюється. Крім того, в матеріалах справи наявна копія протоколу №1/19 загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лук`янівське» від 20.06.2019, яким вирішено перевести ОСОБА_1 з виконуючого обов`язки директора на посаду директора товариства з 20.06.2019, а також копія наказу СТОВ «Лук`янівське» №64-к від 20.06.2019 про переведення ОСОБА_1 з виконуючого обов`язки директора на посаду директора товариства.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лук`янівське» про стягнення пені, штрафу та збитків у зв`язку з неналежним виконанням Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Лук`янівське» умов Договору поставки №CVP29653 від 17.09.2019 щодо поставки кукурудзи, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» було змушене укладати договори поставки з іншими постачальниками продукції, але вже за ціною, яка була вищою ніж ціна, по якій мав поставити відповідач, в результаті чого позивач поніс збитки.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.08.2020 у справі №911/534/20 позов задоволено частково; стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лук`янівське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» 454 852,12 грн, з яких: 227 426,06 грн збитки, 80 872,71 грн пеня, 146 553,35 грн штраф; та судовий збір у сумі 6 822,79 грн; в іншій частині позову суд відмовив.

Разом з тим, не погоджуючись з прийнятим рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Лук`янівське» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 13.08.2021 по справі №911/534/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 у справі №911/534/20 клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лук`янівське» про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено, призначено у справі № 911/534/20 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лук`янівське» задоволено, рішення Господарського суду Київської області від 13.08.2020 у справі № 911/534/20 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову.

Вказана постанова мотивована зокрема тим, що позивач (ТОВ «АТ Каргілл») в порушення приписів частини 3 ст. 13 ГПК України та частини 1 ст. 74 ГПК України не навів та не довів належними та допустимими доказами, в порушення статей 76, 77 ГПК України, наявності протиправної поведінки та вини відповідача (СТОВ «Лук`янівське») щодо виконання/невиконання Договору поставки №CVP29653 від 17.09.2019, оскільки правочин останнім не підписано, як наслідок відсутній причинно-наслідковий зв`язок та збитки.

Як встановлено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 у справі № 911/534/20, згідно з висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у господарській справі №911/534/20 від 28.04.2021 №36008ч36010/20-32 підписи від імені ОСОБА_1 , що містяться у рядку «Підпис» у графі «Постачальник: СТОВ «Лук`янівське» у розділі «Реквізити сторін» на зворотній стороні другого аркуша у Договорі поставки №CVP29653 від 17.09.2019, укладеного від імені ТОВ «АТ «Каргілл» та СТОВ «Лук`янівське» та у рядку «Підпис» у графі «Постачальник: СТОВ «Лук`янівське» у розділі «Реквізити сторін» у Додатковому договорі №1 до Договору поставки №CVP29653 від 17.09.2019, укладеного від імені ТОВ «АТ «Каргілл» та СТОВ «Лук`янівське» - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у рядку «Підпис» у графі «Постачальник: СТОВ «Лук`янівське» у розділі «Реквізити сторін» на зворотній стороні другого аркуша у Договорі поставки №CVP29653 від 17.09.2019, укладеного від імені ТОВ «АТ «Каргілл» та СТОВ «Лук`янівське», виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у рядку «Підпис» у графі «Постачальник: СТОВ «Лук`янівське» у розділі «Реквізити сторін» на зворотній стороні другого аркуша у Додатковому договорі №1 до Договору поставки №CVP29653 від 17.09.2019, укладеного від імені ТОВ «АТ «Каргілл» та СТОВ «Лук`янівське», виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Відтак, Північним апеляційним господарським судом встановлено, що відповідач (СТОВ «Лук`янівське) ані Договір поставки №CVP29653 від 17.09.2019, ані Додатковий Договір №1 до Договору поставки №CVP29653 від 17.09.2019 не підписував, а доказів наступного схвалення шляхом вчинення відповідних дій суду не надано.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За наведених обставин, обставини, встановлені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 у справі № 911/534/20, не підлягають повторному доказуванню у даній справі.

З огляду на наведене, обставина щодо непідписання ОСОБА_1 від імені позивача Договору №CVP29653 від 17.09.2019 та Додаткового договору №1, а також відсутності доказів наступного схвалення такого правочину позивачем судом встановлена.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд зазначає, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв`язку з наведеним суду необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п`ята, сьома статті 180 ГК України тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас суд враховує таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що Договір не укладався позивачем, з огляду на встановлені обставини, що такий договір фактично було підписано не керівником позивача, а іншою, невстановленою особою, а отже, умови вказаного договору не були погоджені позивачем в особі його уповноваженого представника.

При цьому, суд зазначає, що обов`язковою умовою укладення договору є не лише досягнення згоди щодо відповідного переліку умов, які для певного виду договору є істотними, але і дотримання вимог щодо правосуб`єктності особи, яка є стороною договору чи діє від її імені, адже договір, виходячи з положень ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, а отже домовленість в правовому розумінні (така, що може призвести до правомірних наслідків у вигляді встановлення, зміни, припинення правовідношення), може мати місце виключно за умови укладення договору належною стороною особисто (її уповноваженим представником), оскільки тільки така особа має право визначати для себе (як сторони) права та обов`язки за наслідками відповідної домовленості.

В той же час, підписання Договору та Додаткового договору №1 невідомою особою/особами від імені керівника позивача свідчить про відсутність належного юридичного факту (договір - домовленість), а тому не виникають, відповідно, наслідки такого факту (договір - правовідношення).

Наведена обставина, за висновками суду, унеможливлює визнання Договору та Додаткового договору №1, які не вчинено (не укладено), недійсними.

При цьому, як зазначено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 у справі № 911/534/20, будь-яких доказів наступного схвалення Договору шляхом вчинення відповідних дій не було надано. Так, будь-яких доказів виконання Договору, які могли б свідчити про укладення Договору саме між сторонами спору за фактом його виконання (тобто досягнення згоди щодо умов договору шляхом погодження його уповноваженими особами), не було долучено сторонами і в процесі розгляду даної справи.

Крім того, суд зазначає, що положеннями ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Так, недотримання вказаної вимоги в силу положень ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання правочину недійсним.

В той же час, суд наголошує, що передбачена нормою ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України умова наявності в особи, що вчиняє правочин, необхідного обсягу дієздатності, в розумінні суду, є умовою, що встановлює такі вимоги до учасника правочину (сторони договору, власне, для якої встановлюються, змінюються, припиняються права та обов`язки, а не особи, що фізично вчинила підпис на договорі тощо), натомість у випадку вчинення невідомою особою дій, спрямованих на укладення договору (як-от вчинення підпису) від імені іншої особи, яка, де-юре, мала право на укладення такого договору, тобто мала право бути стороною цього договору, однак жодної згоди (волевиявлення) на таке укладення не надавала та не була навіть обізнана про існування документу, який містить положення щодо прав та обов`язків такої особи, виключається можливість застосування у такому випадку норм ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, а вказані обставини можуть свідчити виключно про неукладеність такого договору.

За наведених обставин, суд доходить висновку про відсутність належних правових підстав для визнання недійсним договору, що не був укладений.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 22.04.2015 у справі №6-48цс15, та зазначила, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

З огляду на відсутність правових підстав для визнання недійсним Договору, який, за висновками суду, є неукладеним (не вчиненим), зважаючи на те, що визнання правочину неукладеним не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, а також не може бути ефективним, наведене виключає можливість застосування судом у даній справі норм ст. 5 ГПК України щодо права суду визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду.

Власне, доводи позивача, покладені в основу вимог про визнання недійсним договору, по суті, є доводами, які слід зазначати у відзиві у разі звернення іншої сторони (контрагента за договором) з позовом щодо виконання такого договору. Так, позивач у даній справі реалізував вказані доводи, будучи відповідачем, у справі № 911/534/20.

Зазначені у позові обставини щодо обов`язкової наявності згоди загальних зборів учасників позивача на укладання Договору як підстави для визнання недійсним Договору, а також зазначені у відзиві доводи про отримання відповідачем такої згоди від позивача, судом не досліджуються, оскільки перш ніж розглядати заявлені у позові обставини як підстави недійсності правочину, суду необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту, а з огляду на висновки суду щодо неукладеності Договору, останній - як такий, що не вчинений, в жодному разі не може бути визнаний недійсним, а тому доводи сторін в цій частині в будь-якому разі не можуть вплинути на результати вирішення справи.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним Договору та Додаткового договору №1 до нього не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.02.2022

Суддя Ю.В. Картавцева