СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Харків Справа № 922/1148/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю представників:

від позивача - БУГАЙ Дарина на підставі довіреності від 14.02.2022р. №0700-0903-7/7444, ФАБІАН Наталія на підставі довіреності від 14.02.2022р. №0700-0903-7/7447;

від відповідача КАЧМАР Вячеслав на підставі Ордеру Серії АЕ№1126474 від 11.02.2022р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, м.Ужгород, (вх. №3678 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у справі №922/1148/21 (суддя Ольшанченко В.І., ухвалене в м.Харків о 15:41год., дата складення повного тексту 08.11.2021р.)

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, м.Ужгород,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс групп ЛТД", м.Харків,

про визнання недійсними додаткових угод до договору,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулось до господарському суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс групп ЛТД", в якому просив суд визнати недійсними додаткову угоду №1 від 15.02.2021р. та додаткову угоду №2 від 22.02.2021р. до договору на постачання природного газу від 28.12.2020р. №105/21, укладені між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та ТОВ "Сервіс групп ЛТД".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що до основного договору на постачання природного газу від 28.12.2020р. №105/21, укладеного між сторонами, було укладено ряд додаткових угод, якими внесено зміни до договору, зокрема щодо зміни ціни у зв`язку із коливанням на ринку ціни на газ.

При цьому, як зазначав позивач, відповідачем не було надано документального обґрунтування відповідного коливання ціни природного газу на ринку в сторону збільшення та, на думку позивача, безпідставно укладено зазначені додаткові угоди, якими змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення, внаслідок чого зменшено обсяги закупівлі природного газу згідно договору.

Позивач наголошував, що був змушений укласти спірні додаткові угоди до договору, оскільки перебував під впливом тяжких обставин, зокрема під загрозою невиконання ТОВ "Сервіс групп ЛТД" взятих на себе зобов`язань за договором щодо постачання природного газу, що могло б призвести до зриву опалювального сезону та нанесення позивачу значної матеріальної шкоди у вигляді проведення нової процедури закупівлі.

За наведених обставин, позивач вважав, що оспорювані додаткові угоди укладені під впливом збігу тяжких обставин внаслідок недобросовісних дій з боку відповідача, та всупереч вимогам статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, що є підставою для визнання вказаних додаткових угод недійсними.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у справі №922/1148/21 в позові відмовлено повністю.

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 1, 36, 41 Закону України Про публічні закупівлі, статей 203, 204, 215, 216, 233, 626, 627 Цивільного кодексу України, статей 188 Господарського кодексу України мотивовані тим, що визнання недійсним договору, який є нікчемний в силу закону, за відсутності вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, не є належним способом захисту порушеного права позивача.

Поряд з тим, судом також було встановлено, що сторонами при укладенні спірних додаткових угод до договору на постачання природного газу було дотримано вимоги частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, додаткові угоди містять договірну ціну, яка є істотною умовою договору, ціна на газ у додаткових угодах змінювалася не більше чим на 10 відсотків у зв`язку з коливанням ціни газу на ринку, а порядок зміни умов договору обумовлено сторонами в п.10.1 договору від 28.12.2020р. №105/21.

При цьому, судом було зазначено, що правом на розірвання договору в односторонньому порядку, у зв`язку із пропозицією постачальника внести зміни до істотних умов договору шляхом укладення додаткових угод до договору без передбаченого законодавством обґрунтування, позивач не скористався.

Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними спірних додаткових угод до договору про закупівлю природного газу на підставі частини першої статті 233 Цивільного кодексу України, оскільки позивачем не доведено обставин укладення додаткових угод під впливом тяжкої для позивача обставини та на вкрай невигідних для нього умовах, оскільки саме лише посилання на можливість зриву опалювального сезону через повідомлення відповідача про можливість відключення газопостачання у випадку не підписання додаткових угод не є такою обставиною, враховуючи визначену договором відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у справі №922/1148/21 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим позивачем доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт зазначає, що внаслідок укладення сторонами спірних додаткових угод, ціна газу збільшилася з 5592,00грн. до 6641,00грн. за 1000 куб.м., тобто на 29%, що суперечить положенням статті 41 Закону України Про публічні закупівлі та є підставою для визнання таких угод недійсними. Більш того, як зазначає апелянт, в документах, наданих відповідачем, визначено лише інформацію про ціну природного газу як товару з урахуванням ПДВ та не містяться жодних посилань саме на коливання на ринку ціни на газ у спірний період, в той час як за даними офіційного сайту НАК «Нафтогаз України» ціна на природний газ у спірний період зменшилась, у зв`язку із чим, апелянт вважає, що відповідач не довів факту коливання ціни на природний газ у спірний період.

Апелянт також не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для визнання оспорюваних додаткових угод до договору на закупівлю природного газу недійсними на підставі частини першої статті 233 Цивільного кодексу України, як таких, що укладені позивачем під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних для нього умовах.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2021р. залишено апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у справі №922/1148/21 без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

15.12.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору (вх.№14707).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у справі №922/1148/21; встановлено відповідачу у справі строк до 18.01.2022р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; встановлено учасникам справи строк до 18.01.2022р. для подання заяв, клопотань тощо та призначено справу до розгляду на 24.01.2022р. об 11:30год.

17.01.2022р. представником апелянта Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Пентек Анастасією подано до апеляційного господарського суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції проведення якої доручити господарського суду Закарпатської області EASYCON (вх.№494).

20.01.2022р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№702), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у справі №922/1148/21 залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2022р. відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про проведення судового засідання у справі №922/1148/21 в режимі відеоконференції.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022р., у зв`язку із відпусткою судді Лакізи В.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022р. відкладено розгляд справи на 14.02.2022р.

08.02.2022р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якої доручити господарському суду Закарпатської області (вх.№1586).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2022р. задоволено клопотання апелянта про забезпечення проведення судового засідання у справі №922/1148/21 в режимі відеоконференції; ухвалено провести судове засідання призначене на 14.02.2022р. о 10:15год. в режимі відеоконференції в приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: м. Харків, пр. Незалежності, 13, зал судових засідань №105; доручено господарському суду Закарпатської області (88000, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а) забезпечити проведення відеоконференції 14.02.2022р. о 10:15год.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 14.02.2022р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у справі №922/1148/21 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у справі №922/1148/21 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, представники сторін з`явились в судове засіданні та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 19.11.2020р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області на веб-сайті "Prozorro - публічні закупівлі" розміщено оголошення №UA-2020-11-19-002169 про намір здійснення закупівлі природного газу ДК 021:2015:09120000-6 - Газове паливо, кількість товару або обсяг 69000 м куб з очікуваною вартістю закупівлі 600300,00грн. з ПДВ та розміщено тендерну документацію з вимогами для учасників та предмету закупівлі (т.1 а.с.53)

У відкритих торгах взяли учать 3 суб`єкта господарювання, які надали наступні тендерні пропозиції: ПП Окко Контракт з ціновою пропозицією 447120,00грн. з ПДВ; ТОВ Закарпатгаз Збут з ціновою пропозицією 579600,00грн. з ПДВ; ТОВ "Сервіс групп ЛТД" з ціновою пропозицією 385848,00грн. з ПДВ.

Згідно протоколу розгляду тендерних пропозицій Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо закупівлі код ДК 021:2015:09120000-6 - газове паливо від 09.12.2020р., визначено переможцем торгів тендерну пропозицію ТОВ "Сервіс групп ЛТД" з загальною вартістю пропозиції 385848,00грн. (т.1 а.с.51-52).

За результатами проведеної процедури закупівлі, 28.12.2020р. між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (надалі - споживач) та ТОВ "Сервіс групп ЛТД" (надалі - постачальник) було укладено договір №105/21 на постачання природного газу (надалі договір т.1 а.с.54-58), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність споживача у 2021 р. природний газ, а споживач - прийняти та оплатити вартість газу в розмірах, строки та порядку, що визначені договором. Річний плановий обсяг постачання газу - до 69000 тис.куб.м. (пункти 1.1. та 1.2. договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору ціна газу на момент укладання договору становить 5592,00грн. за 1000 куб.м. з ПДВ.

Пунктом 3.6 договору визначено, що загальна сума договору складається з місячних сум вартості природного газу, поставленого споживачу і на день укладання становить 385848,00грн. з ПДВ.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що ціна, зазначена в п. 3.6 договору, може змінюватись протягом дії договору, відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме у разі коливання ціни такого товару на ринку. Про це постачальник повідомляє споживача відповідним зверненням (листом), в якому подає розрахунок зростання вартості товару відповідно до формули з моменту аукціону та укладення договору. При цьому збільшення ціни природного газу в разі коливання ціни природного газу на ринку може бути засноване у випадку реального коливання цін на природний газ, що закуповується за умови надання постачальником відповідних документів, що містять інформацію про ціни на природний газ, які пропонує постачальник. Такими документами можуть бути довідки з органів статистики, довідки з Торгово-промислової палати, довідка з Української енергетичної біржі, ДП Держзовнішінформ, тощо. Зміну ціни сторони узгоджують шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Довідка про підтвердження коливання ціни природного газу повинна містити не діапазон цін, а саме коливання зміну ціни за певний період часу.

Згідно з пунктом 3.8 договору інформацію про коливання ціни на ринку споживач додатково перевіряє на основі онлайн-розрахунку ціни на природний газ: ueex.com.ua/auctions/gas-cost-calculator/.

Відповідно до пункту 3.9 договору споживач залишає за собою право відмовити постачальнику у підвищенні цін, якщо вважатиме таке звернення необґрунтованим.

Згідно з пунктом 10.1 договору, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених договором та Законом України "Про публічні закупівлі".

Як зазначав в позовній заяві позивач, 06.01.2021р. постачальником було направлено на його адресу лист вих.№ №03-1/21, в якому враховуючи підвищення ціни на ринку природного газу, було повідомлено про намір укласти додаткову угоду до договору на постачання природного газу №105/21 від 28.12.2020р. на підвищення ціни на постачання природного газу на 10% згідно з пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". До вказаного листа постачальником було додано додаткову угоду та довідки Харківської торгово-промислової палати від 29.12.2021р. №1678-1/20, від 01.01.2021р. №1767/20 (т.1 а.с.24-25).

Листом від 05.02.2021р. №0700-0803-8/4835 споживачем було повідомлено постачальника про відсутність правових підстав для укладення відповідної додаткової угоди (т.1 а.с.29-31).

18.01.2021р. постачальником було направлено на адресу споживача лист вих.№ 372/21, в якому враховуючи підвищення ціни на ринку природного газу було повторно повідомлено про намір укласти додаткову угоду до договору на постачання природного газу №105/21 від 28.12.2020р. на підвищення ціни на постачання природного газу на 10% згідно з пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". До вказаного листа постачальником було додано додаткову угоду (т.1 а.с.17-19).

Листом від 28.01.2021р. №0700-0803-8/33435 споживачем було повторно повідомлено постачальника про відсутність правових підстав для укладення відповідної додаткової угоди (т.1 а.с.21-23).

29.01.2021р. постачальником було направлено на адресу споживача лист вих. №1045/21, в якому з огляду на висловлену останнім незгоду щодо укладення додаткової угоди до договору на постачання природного газу №105/21 від 28.12.2020р. на підвищення ціни на постачання природного газу на 10% повідомлено про дострокове припинення відповідного договору на постачання природного газу з 17.02.2021р. (т.1 а.с.32-33).

У відповіді на вказаний лист від 08.02.2021р. №0700-0803-8/5144, споживачем було повідомлено постачальника про безпідставність та необґрунтованість дострокового припинення договору на постачання природного газу №105/21 від 28.12.2020р. (т.1 а.с.35-36)

Проте, незважаючи на вказані обставини, 12.02.2021р. споживачем було отримано від АТ Закарпатгаз повідомлення від 12.02.2021р. №880032-СЛ-1170-0221 про припинення газопостачання/розподілу природного газу з 17.02.2021.(т.1 а.с.37-38).

Позивач наголошував, що в результаті відповідний дій з боку постачальника існувала ймовірна загроза зриву опалювального сезону та нанесення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області значної матеріальної шкоди у вигляді проведення нової процедури закупівлі, що і стало підставою для укладення додаткової угоди №1 від 15.02.2021р. та додаткової угоди №2 від 22.02.2021р. до договору на постачання природного газу від 28.12.2020р. №105/21 (т.1 а.с.40, 45).

Зокрема, відповідно до умов додаткової угоди від 15.02.2021р. №1 до договору, сторони виклали пункт 3.2 договору в наступній редакції: Ціна природного газу становить 4975,09грн. за 1000куб.м., крім того компенсація вартості послуги замовленої потужності становить 136,58грн. Ціна за 1000куб.м. природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності становить 5111,67грн., крім того ПДВ 1022,33грн. Всього з ПДВ - 6134,00грн. Пункт 1.2 розділу 1 викласти у наступній редакції: Річний плановий обсяг постачання газу - 62,903163 тис.куб.м. Згідно з пунктом 4 додаткова угода набирає чинності з моменту підписання, а в частині розрахунків з 15.01.2021р. і є невід`ємною частиною договору.

Додатковою угодою від 22.02.2021р. №2 сторони виклали пункт 3.2 договору в наступній редакції: Ціна природного газу становить 5397,59грн. за 1000куб.м., крім того компенсація вартості послуги замовленої потужності становить 136,58 грн. Ціна за 1000куб.м. природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності становить 5534,17грн., крім того ПДВ 1106,83грн. Всього з ПДВ - 6641,00грн.. Пункт 1.2 розділу 1 викласти у наступній редакції: Річний плановий обсяг постачання газу - 59,676129 тис куб м.

Посилаючись на те, що спірні додаткові угоди до договору були укладені під впливом тяжких обставин на вкрай невигідних умовах для споживача, внаслідок недобросовісних дій постачальника, 02.04.2021р. Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулось до господарському суду Харківської області з відповідним позовом про визнання їх недійсними (т.1 а.с.1-58).

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у даній справі в позові відмовлено повністю, з підстав викладених вище (т.2 а.с.91-95).

Дослідивши матеріали справи ,викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, судова колегія з урахуванням приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України зазначає наступне.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про визнання недійсними додаткової угоди №1 від 15.02.2021р. та додаткової угоди №2 від 22.02.2021р. до договору на постачання природного газу від 28.12.2020р. №105/21, укладених між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та ТОВ "Сервіс групп ЛТД".

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні засади недійсності договорів та правові визначені статтею 215 Цивільного кодексу України, якою закріплено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) ,цей Закон встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади з метою забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно зі статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

При цьому, частинами 4, 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії; 3) покращення якості предмета закупівлі, за умови, що таке покрашення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку ; 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та або пільг з оподаткування. 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Plaits, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни, 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Пунктом 2 частини 1 статті 43 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано, що договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону.

При вирішенні даного спору судова колегія також звертається до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 18.06.2021р. у справі № 927/491/19 щодо способу захисту прав позивача у разі визнання недійсним договору, укладеного всупереч вимогам статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції від 25.05.2015р.) положення якої є аналогічними викладеним в статті 41 вказаного Закону (в редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин).

Так, за змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Отже, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Отже, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права.

Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 Цивільного кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанови від 05.06.2018р. у справі №338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018р. у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019р. у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У разі наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Велика Палата Верховного Суду від 10.04.2019р. у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) та від 04.06.2019р. у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Як вбачається з матеріалів справи, в якості правової підстави позову для визнання недійсними додаткових угод до договору Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області було зазначено порушення вимог частини 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Поряд з цим, в силу приписів статті 43 Закону України "Про публічні закупівлі" договори укладені з порушенням вимог частини четвертої статті 41 вказаного закону є нікчемними, а отже визнання додаткових угод до договору недійсними не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону (пункт 97 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

При цьому, судова колегія зауважує, що позивачем не заявлялась вимога про застосування наслідків недійсного правочину, як-то стягнення коштів тощо.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту.

Окрім викладеного, судова колегія зауважує, що з огляду на те, що достатньою та самостійною підставою для відмови в задоволенні позову у даній справі є обрання позивачем неналежного способу захисту прав та інтересів, відсутні підстави для надання оцінку доводам сторін щодо наявності/відсутності підстав для визнання додаткових угод до договору нікчемними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2021р. у справі №909/163/20.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які Сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає за необхідне залишити рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у справі №922/1148/21 без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Жилкомсервіс" залишити без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 253, 254, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2021р. у справі №922/1148/21 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя Н.О. Мартюхіна