ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" березня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/150/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Н. Церковної, розглянувши матеріали позовної заяви №50-1104 вих-22 від 16.02.2022 року Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якого виступає Державна установа "Рівненський слідчий ізолятор", Західний офіс Держаудитслужби до Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення в сумі 103 275,69 грн,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року до господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якого виступає Державна установа "Рівненський слідчий ізолятор", Західний офіс Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення в сумі 103 275,69 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку щодо необхідності направлення позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області, з огляду на таке.

За правилами ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, а також згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" () є: 04119, місто Київ, вул. Зоологічна, будинок 4-А, офіс 139.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі, якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Оскільки предметом позову у даному спорі є вимога саме про визнання додаткових угод (якими встановлено ціну поставки, а не місце постачання) стягнення з відповідача безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та необхідність визначення підсудності за загальними правилами.

Більше того, як вбачається із змісту позовної заяви, спір не пов`язаний з місцем виконання Договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про фактичне виконання зобов`язань за Договором. Тобто, зобов`язання про порушення яких стверджує позивач не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що керівник Рівненської окружної прокуратури, скориставшись своїм правом на пред`явлення позову, не дотримався правил визначення підсудності, передбачених ГПК України.

За приписами Глави 2 "Юрисдикція" Розділу І ГПК України юрисдикція справ визначається за предметними і суб`єктними ознаками та за територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст. 30 ГПК України).

Враховуючи, що даний позов не відноситься до категорії позовів у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці (ч. 5 ст. 29 ГПК України), а також враховуючи те, що місцезнаходженням юридичної особи відповідача є 04119, місто Київ, вул. Зоологічна, будинок 4-А, офіс 139, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів позовної заяви з додатками за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 9 ст. 176 ГПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Керуючись статтями 27, 29-31, 232-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Передати позовну заяву Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якого виступає Державна установа "Рівненський слідчий ізолятор", Західний офіс Держаудитслужби до Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення в сумі 103 275,69 грн до Господарського суду м. Києва (вул. Богдана Хмельницького, 44-Б, м. Київ, 01030).

2. Копію даної ухвали направити учасникам судового процесу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 01.03.2022 року та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України, з урахуванням приписів ч.4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Церковна