ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/13/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши заяву (вх. ГСОО №2-206/22) про забезпечення позову по справі №916/13/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «КУБЛИЧ ГРЕЙН» (23818, Вінницька обл., Теплицький р-н, с-ще Кублич, вул. Залізнична, буд. 12, );

до відповідача: Аграрно-риболовецьке товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТЛИЙ ПУТЬ» (68142, Одеська обл., Татарбунарський р-н, с. Приморське, вул. Свердлова, буд. 81, )

про стягнення 727653,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 04.02.2021 позивач ТОВ «КУБЛИЧ ГРЕЙН» звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСХО №13/22) до відповідача АРТОВ «СВІТЛИЙ ПУТЬ», в якій просить суд стягнути з останнього штраф сумі 25 600,00 грн., неустойку у сумі 327718,85 грн., штраф 30% у сумі 339 020,16 грн., упущену вигоду (недоотриманий прибуток) у сумі 35314,60 грн. та 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також 11664,81 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем порушено умови договору поставки №290721-Д Я від 29.07.2021, а саме в частині своєчасної поставки товару у кількості, визначеної у вказаному договорі.

Ухвалою суду від 10.01.2022 за результатами розгляду матеріалів позовної заяви, в порядку ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення відповідних недоліків.

19.01.2022 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків (вх. ГСОО №1935/22), згідно якої позивачем усунуто встановлені судом недоліки та надано відповідні документи.

Ухвалою суду від 31.01.2022 відкрито провадження у справі №916/13/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.02.2022.

14.02.2022 судом отримано від АРТОВ «СВІТЛИЙ ПУТЬ» відзив (вх. ГСОО №4147/21) на позовну заяву.

21.02.2022 у судовому засіданні представником позивача надано суду заяву (вх. ГСОО №2-206/22) про забезпечення позову, в якій позивач просить суд забезпечити позов ТОВ «КУБЛИЧ ГРЕЙН» до АРТОВ «СВІТЛИЙ ПУТЬ» про сплату штрафних санкцій, збитків та упущеної вигоди за договором поставки по справі № 916/13/22 шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно АРТОВ «СВІТЛИЙ ПУТЬ».

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник вказує, що АРТОВ «СВІТЛИЙ ПУТЬ» ухилилося від виконання своїх обов`язків передбачених поговором поставки, з урахуванням того, що відповідач тривалий час не відповідає на письмові звернення позивача, по наявній у нього інформації оформляє форвардні контракти та передає майбутній врожай у заставу, є всі обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові суми, що належать відповідачу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У судовому засіданні 21.02.2022 судом ухвалою у протокольній формі оголошено відкладення розгляду справи на 23.03.2022 та повідомлено, що заява про забезпечення позову буде розглянута в порядку ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши заяву (вх. ГСОО №2-206/22) ТОВ «КУБЛИЧ ГРЕЙН» про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги,

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення заборгованості у договірних відносинах, отже, предметом позову є вимоги майнового характеру.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, суд зазначає, що достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання заявника в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 904/5108/20, від 13.08.2021 у справі № 904/4982/21.

Водночас, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заявник посилається на те, що АРТОВ «СВІТЛИЙ ПУТЬ» оформляє форвардні контракти та передає майбутній урожай у заставу, однак, в свою чергу, належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин, заявником не надано.

Також суд зауважує, що накладення арешту на всі кошти та майно відповідача не відповідає принципу співмірності заходів забезпечення, з огляду на що, арешт на кошти та майно може бути накладено виключно в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви (вх. ГСОО №2-206/22) ТОВ «КУБЛИЧ ГРЕЙН» про забезпечення позову, оскільки остання не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття таких заходів.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви (вх. ГСОО №2-206/22 від 21.02.2022) ТОВ «КУБЛИЧ ГРЕЙН» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Невінгловська