ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р. Справа №909/486/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К.,

за участю представників учасників справи:

позивача: Сем`янківа І.М.,

відповідача: Федор М.М.,

прокурора: Винницька Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" від 01.11.2021 (вх. суду від 08.11.2021 №01-05/3694/21),

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.09.2021, повний текст рішення складено 11.10.2021,

у справі № 909/486/21

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", м.Київ

до відповідача: Долинської міської ради Івано-Франківської області, м.Долина

про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки

за участю заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури, м. Івано-Франківськ

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

У травні 2021 року ПАТ "Укрнафта" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки площею 12,7991га, що є частиною із земельної ділянки площею 21,0715 га кадастровий номер :01:029:0001, для розміщення та обслуговування 10-ти діючих свердловин: №680, №108, №246, №292, №660, №250, №360, №291, №305, №40.

В подальшому, у липні 2021року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати укладеним договір оренди земельної ділянки площею 4,0643 га, що є частиною із земельної ділянки площею 21,0715 га кадастровий номер :01:029:0001, для розміщення та обслуговування 10-ти діючих свердловин: №680, №108, №246, №292, №660, №250, №360, №291, №305, №40.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що протягом чотирьох років позивач намагається отримати від відповідача дозвіл на поділ земельної ділянки площею 21,0715 га, кадастровий номер :01:029:0001 (якою позивач користувався на підставі договору оренди №2-5-1/77-ОР/948/05-ОР від 01.07.2005, строк якого закінчився у 2017році) та дозвіл на розробку технічної документації на землю меншою площею, для подальшого укладення договору оренди на нову земельну ділянку площею 4,0643 га, необхідної для розміщення та обслуговування 10-ти діючих свердловин: №680, №108, №246, №292, №660, №250, №360, №291, №305, №40 і під`їзних доріг. Однак, відповідач, як власник землі, не прийняв жодного рішення щодо ділянки меншою площею. З метою реалізації свого права на отримання правовстановлюючого документу на право користування необхідною земельною ділянкою, ПАТ "Укрнафта" звернулось до відповідача з пропозицією укласти договір оренди земельної ділянки ( із долученням до листа підписаного зі сторони позивача проекту договору оренди земельної ділянки на меншу площу), у відповідь на яку Долинська міська рада не погодилась, договір оренди повернула без підпису. У зв`язку з наведеним позвиач зверунвся з вказаним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.09.2021 у справі № 909/486/21 відмовлено у задоволенні позову.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.124 ЗК України необхідною умовою для передачі земельної ділянки комунальної власності в оренду є прийняття уповноваженим органом місцевого самоврядування рішення про передачу в користування (оренду) такої земельної ділянки. Разом з тим, оскільки у даній справі відсутнє відповідне рішення Долинської міської ради про передачу позивачеві в оренду земельної ділянки для розміщення та обслуговування свердловин, тобто немає волевиявлення орендодавця на виникнення орендних земельних правовідносин, зазначені обставини виключають можливість передачі цієї земельної ділянки в користування ПАТ "Укрнафта" шляхом укладення з ним відповідного договору оренди. При цьому, суд вказав, що зобов`язання Долинської міської ради щодо укладення договору оренди спірної земельної ділянки без наявності волевиявлення у формі рішення є втручанням суду у виключну компетенцію органу місцевого самоврядування як розпорядника земель територіальної громади.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що несформованість земельної ділянки, щодо якої позивач просить укласти спірний договір оренди, зокрема і через неприйняття відповідачем жодних рішень, не може нівелювати право позивача вимагати від відповідача оформити на своє ім`я документацію на користування земельною ділянкою, в тій частині, на якій розміщене його нерухоме майно. Скаржник вказує, що відповідач також завдає шкоди господарській діяльності товариства, оскільки через відсутність правовстановлюючих документів, рада подала до Державної служби геології та надр України звернення про зупинення дії спецдозволів позивача на видобування корисних копалин. Зазначає, що місцевий господарський суд не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 04.12.2018 у справі №910/18560/16, від 16.06.2020 у справі №689/26/17, від 20.01.2021 у справі №318/1274/18, від 22.06.2021 у справі №200/606/18 щодо цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці з такою ділянкою та право особи, яка набула на об`єкт нерухомості право власності вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою тією площею, яка необхідна для обслуговування.

Заступник прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор вказує, що позивач ініціював укладення договору оренди щодо земельної ділянки площею 4,0643га, яка на даний час не є сформованою у встановленому законом порядку, відомості щодо якої до Державного земельного кадастру не вносились, а відтак, як такої, що не може бути об`єктом цивільних прав. Вказує, що відповідач не оспорює право позивача на земельні ділянки, на яких розташовані належні позивачу об`єкти, водночас підставою даного спору стала неможливість оренди несформованої ділянки та недоцільність поділу із тієї, що вже перебувала в користуванні товариства (зокрема, суд досліджував пропонований позивачем варіант поділу-виключно навколо належних бурових вишок, без урахування санітарно-захисних зон).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу також просить відмовити у її задоволенні.

Вказує, зокрема, що земельна ділянка площею 21,0715га кадастровий номер :01:029:0001 використовувалась позивачем для розміщення десяти свердловин, які по даний час перебувають на цій ділянці, не демонтовані чи відчужені, відтак вважає безпідставними твердження скаржника про використання ним значно меншої площі, яку він визначив самовільно. Зазначає, що 17.08.2017 міська рада прийняла рішення №843-29/2017, яким поновлено товариству договори оренди земельних ділянок на території Долинської міської ради, на підставі якого позивачу неодноразово надсилались угоди для продовження договору, однак від їх укладення позивач ухилився. Вказує, що всі звернення позивача щодо поділу ділянки розглядались на сесії міської ради, однак не підтримувались депутатами, оскільки розподіл, який вимагає позивач, є неможливим через накладення обмежень щодо використання ділянки охоронними зонами свердловин.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 у справі № 909/486/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.

Ухвалою від 17.12.2021 призначено розгляд справи в судовому засіданні 08.02.2022.

У судовому засіданні 08.02.2022 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надав усні пояснення.

Представник відповідача та прокурор заперечили доводи апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін з огляду на наступне.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

01.07.2005 Долинська міська рада (орендодавець) та ПАТ "Укрнафта" (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки №2/5-1/77-ОР, зареєстрований у Державному реєстрі земель 14.07.2005 за №04.05.303.00103, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у платне користування строком на 10 років земельну ділянку площею 21,0715га кадастровий номер :01:029:0001 для обслуговування належних позивачу свердловин №102, №680, №108, №246, №292, №660, №250, №360, №291, №305, №40, які знаходяться в м.Долина (п.п.1, 2, 3, 7 договору) (том 1,а.с. 124-125).

Відповідно до даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка площею 21,0715га кадастровий номер :01:029:0001 зареєстрована в реєстрі 14.07.2005(том 1,а.с. 31).

15.07.2015 сторони уклали додаткову угоду №1, відповідно до умов якої поновили строк дії договору оренди земельної ділянки №2/5-1/77-ОР на 2 роки строк; змінили нормативну грошову оцінку земельної ділянки та розмір орендної плати (том 1,а.с. 126).

31.07.2017 ПАТ "Укрнафта" направила на адресу Долинської міської ради лист №11МГВ-2206(том 1,а.с. 129), в якому повідомила про намір повернути частину земельної ділянки площею 8,2724га за договором оренди земельної ділянки №2/5-1/77-ОР у зв`язку з тим, що на орендованій земельній ділянці окрім свердловин, знаходяться болота, чагарники, пасовища, присадибні ділянки, які не використовувались та не використовуються у господарській діяльності позивачем, а також просив надати дозвіл на виготовлення нової технічної документації із землеустрою та укласти новий договір оренди земельної ділянки площею 12,7991га.

17.08.2017 Долинська міська рада прийняла рішення №843-29/2017 «Про розгляд клопотання ПАТ «Укрнафта»(том 1,а.с. 130), яким вирішила поновити договори оренди земельної ділянки площею 21,0715га кадастровий номер :01:029:0001 терміном на 5 років; зобов`язала ПАТ "Укрнафту" укласти угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки з дати прийняття рішення та провести його державну реєстрацію.

Листом №55/05-17/18в від 02.10.2017 (том 1,а.с. 133-134) міська рада направила позивачу два примірники проекту додаткової угоди №2 до договору оренди №2/5-1/77-ОР, у відповідь на який позивач відхилив оферту відповідача та повернув примірники угоди без підписання (лист №18юр-3086 від 20.10.2017).

12.11.2017 позивач направив відповідачу акт приймання-передачі земельної ділянки площею 21,0715га з оренди у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди №2/5-1/77-ОР від 01.07.2005 (лист №11МГВ-3475 від 10.11.2017) (том 1,а.с. 135-136).

Долинська міська рада вказаний акт не підписала, натомість звернулась до суду з позовом про визнання укладеною додаткової угоди №2 до договору оренди земельної ділянки №2/5-1/77-ОР, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 14.07.2005 за №04.05.303.00103. ПАТ "Укрнафта" в свою чергу подала зустрічний позов про визнання припиненим 12.11.2017 вказаного договору оренди.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.07.2018 у справі №910/23506/17, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2018, відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів(том 1,а.с. 41-47).

Підставою для відмови став факт встановлення судом обставин, що свідчили про припинення договору оренди №2/5-1/77-ОР, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 14.07.2005 за №04.05.303.00103 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, відповідно до умов п.29 договору та приписів ст.31 Закону України "Про оренду землі".

Як стверджував позивач, з 12.11.2017 і по цей час, ПАТ "Укрнафта" використовує у своїй господарській діяльності земельну ділянку площею 4,0643 га необхідну для здійснення господарської діяльності та обслуговування свердловин, які розміщені на ній. В зв`язку з чим, ПАТ "Укрнафта" неодноразово зверталось до Долинської міської ради з проханням надати дозвіл на поділ земельної ділянки площею 21,0715 га та надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку площею 12,7991 га (згідно з уточненнями 4,0643 га), для подальшого укладення договору оренди земельної ділянки меншої площі. В підтвердження цього факту приєднав до матеріалів справи листи, направлені на адресу відповідача з відмітками про їх отримання.

Відповідач не приймав жодних рішень з цього питання, що підтверджується приєднаними до матеріалів справи листами відповідача(зокрема, лист від 02.11.2017 №17/05-17/99, лист №18-05-17/299 від 16.04.2018, від 02.07.2019 №176-320, лист від 26.12.2019 №178018).

23.04.2021 позивач звернувся до відповідача з листом №35, в якому запропонував укласти договір оренди на меншу за площею земельну ділянку(12, 7991га). Відповідно до проекту договору оренди земельної ділянки, його дія відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України, застосовується з 01.01.2019 до правовідносин, які виникли між сторонами щодо використання орендарем земельної ділянки для розміщення та обслуговування 10-ти діючих свердловин(том 1, а.с. 62-63).

11.05.2021 Долинська міська рада направила на адресу позивача лист №18/05-17/1579(том 1,а.с. 150), відповідно до якого відмовилась від укладення договору оренди та повернула вказаний договір без підпису. Як вбачається із вказаного листа, підставами для відмови в укладенні договору стали: відсутність сформованої земельної ділянки меншої площі та рішення про передачу в оренду земельної ділянки, яку запропонував позивач.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Предметом даного спору є вимога ПАТ Укрнафта про визнання укладеним договору оренди землі у редакції, викладеній позивачем, зокрема, у пунктах 1.1 та 2.1 якого передбачено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку промислового призначення площею 12,7991га (в подальшому уточнено-до 4.0643 га) для обслуговування діючих свердловин №680, №108, № 246, №292, №660, №250, №360, №291, №305, №40, які знаходяться в межах населеного пункту за адресою: м.Долина, вул. Підлівче.

Позивач вважає, що відповідач своїми рішеннями, діями та бездіяльністю порушує його право отримати правовстановлюючий документ на право користування земельною ділянкою, необхідної для розміщення та обслуговування діючих 10-ох свердловин, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом порушеного права з позовом про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки.

Судами з`ясовано, що земельна ділянка площею 12,7991га (в подальшому уточнено-до 4.0643 га), щодо оренди якої виник спір у даній справі, є частиною земельної ділянки площею 21,0715га кадастровий номер :01:029:0001, яка орендувалась позивачем до виникнення спірних правовідносин, а саме до 12.11.2017.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 у справі №688/2908/16-ц вказала на те, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди і наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому.

Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України, приписи якої кореспондуються зі статтею 1 Закону України в "Про оренду землі", визначено, що право оренди земельної ділянки- це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (за змістом частини дев`ятої статті 93 Земельного кодексу України та частини першої статті 2 Закону України "Про оренду землі).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За змістом статті 144 Конституції України, статей 12, 122 Земельного кодексу України до виключної компетенції, зокрема, міських рад належить вирішення питань про надання у користування земельних ділянок із земель комунальної власності відповідних територіальних громад.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 1 статті 124 зазначеного Кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду) укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

З наведеного вбачається, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом укладення відповідного договору оренди. Тобто, прийняття уповноваженим органом місцевого самоврядування рішення про передачу в користування (оренду) земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, є необхідною умовою для передачі такої земельної ділянки в оренду (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №32/563).

Враховуючи положення чинного на час звернення позивача до суду законодавства, відсутність на час звернення до суду з позовом відповідного рішення органу місцевого самоврядування, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання укладеним договору оренди землі в судовому порядку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Долинської міської ради з листами №11МГВ-3020 від 12.10.2017, №01/01/11/07/01/07-997 від 16.03.2018, №01/01/11/07/01/01-02/1-2979 від 14.12.2018, №01/01/11/07/01/01-02/2-760 від 02.07.2019 про надання йому згоди на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 12,7991га, однак в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували звернення позивача до відповідача про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 4,0643га (щодо якої позивач подав позов в уточненій редакції), а також щодо відмови міської ради у наданні такого дозволу.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що висновок суду першої інстанції про те, що несформованість земельної ділянки щодо якої позивач просить укласти спірний договір оренди не може нівелювати право позивача вимагати від відповідача оформити на своє ім`я документацію на користування земельною ділянкою, яку фактично займають 10 свердловин позивача, оскільки наявність у позивача певного права не звільняє позивача від обов`язку реалізовувати свої права у порядку та спосіб, який регламентований законом, зокрема в частині формування земельної ділянки щодо якої укладається договір як об`єкту правовідносин та цивільно-правового обороту.

Адже заявою про уточнення позовних вимог предмета позову позивач змінив умови проекту договору оренди, як в частині розміру земельної ділянки, так і розміру орендної плати. Відтак без належного звернення позивача до Долинської міської ради про надання земельної ділянки розміром 4,0643га та без обґрунтованої відмови міської ради про надання земельної ділянки такої площі, вимоги позивача є безпідставними. Відповідно спростовуються доводи апелянта про те, що бездіяльність відповідача завдає шкоди позивачу.

Оскільки відсутність рішення міської ради про передачу позивачу в оренду земельної ділянки розміром 4,0643га не зумовлює наявність правових підстав для судово захисту, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про неврахування місцевим господарським судом принципів цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці з такою ділянкою, та право особи, яка набула на об`єкт нерухомості право власності вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою тією площею, яка необхідна для обслуговування.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що з чинне законодавство не містить норм, які б покладали на відповідача обов`язок укладення з позивачем договору оренди земельної ділянки, а згідно із статтею 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, то відповідно до цього, примусове визнання укладеним в судовому порядку договору оренди земельної ділянки без згоди іншого учасника правочину не узгоджуватиметься з принципом свободи договору, визначеному статтями 3, 627 Цивільного кодексу України та відповідно суперечитиме особистим майновим та немайновим (цивільним) відносинам сторін, які перш за все повинні бути засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню та майновій самостійності їх учасників, згідно ст.1 Цивільного кодексу України (така правова позиція висвітлена і в постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №923/200/19).

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.09.2021у справі № 909/486/21 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" від 01.11.2021 (вх. суду від 08.11.2021 №01-05/3694/21) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.09.2021 у справі № 909/486/21 -залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний тест постанови складено 18.02.2022

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець