ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. Справа№ 911/2002/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тищенко А.І.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 09.02.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс"

на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 (суддя Кошик А.Ю., повний текст рішення складено 23.02.2021)

за позовом Фізичної особи-підприємця Ващіліна Євгенія Вікторовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Імперіум"

прo стягнення 525 360,80 грн. (збільшено до 779 874,69 грн.)

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Ващілін Євгеній Вікторович (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (надалі - відповідач) прo стягнення 525 360, 80 грн. (збільшено до 779 874,69 грн.).

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на наявність у відповідача заборгованості з орендної плати, а також за прострочення сплати грошових зобов`язань позивач просив стягнути з відповідача на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховані суми інфляційних та відсотків річних.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Ващіліна Євгенія Вікторовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» про стягнення 779 874,69 грн. задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича Компанія «Техімпекс» на користь Фізичної особи-підприємця Ващіліна Євгенія Вікторовича 756 666,00 грн. основного боргу, 11 430,00 грн. інфляційних, 11 778,69 грн. 3% річних, 11 698,12 грн. витрат по сплаті судового збору та 20 161,00 грн. адвокатських витрат.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення основного боргу, оскільки приміщення не було повернуте відповідачем у встановленому порядку позивачу і відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів і пояснень щодо вжиття ним повних і належних заходів з повернення приміщення з оренди.

Водночас, враховуючи встановлений судом факт прострочення виконання зобов`язання зі сплати орендних платежів, суд дійшов висновку про обґрунтованість також вимог позивача про стягнення інфляційних та річних, відповідно до наданого позивачем розрахунку уточненого позову, що нараховані за період від дня порушення зобов`язання зі сплати орендних платежів по дату подачі уточненого позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Ващіліна Євгенія Вікторовича в повному обсязі.

Також в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апелянт вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, прийнятим судом на підставі не повністю досліджених доказів, неповністю встановлених обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та з недотриманням норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- суд не взяв до уваги заяву свідка та не врахував цей доказ при вирішенні справи;

- твердження позивача, що відповідач перебував та користувався орендованими приміщеннями до 17.08.2018 не відповідають дійсності, оскільки з кінця травня даними приміщеннями користувались треті особи, що не було взято до уваги судом, не витребувано судом у позивача копії договору оренди від 25.05.2020;

- відповідачем було надано наявні в нього докази на спростування позиції позивача;

- з 12 квітня по 17 серпня відповідач користувався лише приміщеннями РСО, всупереч чому судом прийнято рішення про стягнення відповідача коштів за оренду, вартість якої відповідає вартості оренди всього офісу, що на переконання апелянта є безпідставним.

29.03.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича Компанія «Техімпекс» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та строки на їх подання.

Розгляд справи призначено на 20.04.2021.

19.04.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» про відкладення розгляду справи - задоволено та відкладено розгляд справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 на 01.06.2021.

01.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» надійшло клопотання про залучення його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» про залучення його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача задоволено. Відкладено розгляд справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 на 30.06.2021. Також вказаною ухвалою суду зобов`язано: позивача - надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» копію позовної заяви з додатками; відповідача - надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» копією апеляційної скарги з додатками; Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» - надати у судове засідання письмові пояснення стосовно позовної заяви та апеляційної скарги.

23.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» надійшла заява про виклик свідка.

23.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» надійшли пояснення, у яких останнє зазначено, що вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та таким, що прийняте на підставі неповністю досліджених обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та з недотриманням норм процесуального права, зокрема:

- висновки суду щодо зобов`язання відповідача сплатити вартість оренди за неузгоджений період є безпідставними, оскільки актів наданих послуг за січень - серпень 2020 орендодавцем, а також акта приймання - передачу (повернення) нежитлового приміщення, підписаних зі сторони позивача - не надано,належні докази їх надіслання в матеріалах справи відсутні;

- суд прийняв рішення про права та інтереси ТОВ «НВК «Імперіум», яке не було залучено до участі у справі;

- судом не було взято до уваги заяву свідка - начальника РСО Кривенко О.А. та не було його допитано;

- позивачем не доведено наявність підстав для оплати, передбачених п. 3.6. Договору.

23.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» надійшла заява про виклик свідка.

30.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» надійшло клопотання про витребування доказів.

30.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника .

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 відкладено розгляд справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 на 13.07.2021.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2796/21 від 13.07.2021, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В. В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Разіна Т. І., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 25.08.2021.

15.07.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи, у якому просить долучити до матеріалів справи копію листа №1аз/43/29/20/01-2021 Святошинського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві від 01.07.2021 та враховувати при розгляді клопотання про витребування доказів.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3749/21 від 25.08.2021, у зв`язку з перебуванням суддів Яковлєва М.Л. та Разіної Т.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В. та Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 06.10.2021.

06.10.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06.10.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 відкладено розгляд справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 на 27.10.2021.

06.10.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06.10.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» надійшли письмові пояснення.

Розпорядженням в.о керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5405/21 від 27.10.2021, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В. В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко А.І., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 22.12.2021.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/6454/21 від 21.12.2021, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко А.І., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за раніше визначеною датою та часом.

У судовому засіданні 22.12.2021 оголошено перерву до 09.02.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» про виклик свідка. Відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» про витребування доказів.

09.02.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

09.02.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 09.02.2022 з`явився представник позивача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення просив залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Щодо клопотань про відкладення розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

Судом враховано, що 09.02.2022 до суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу

У відповідності до ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Частиною 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Подане клопотання про відкладення розгляду Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» обґрунтоване неможливістю представника відповідача та начальника юридичного відділу бути присутніми в судовому засіданні у зв`язку з захворюваннями, а також відповідач посилається на недостатність часу для пошуку нового адвоката.

Подане клопотання про відкладення розгляду Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» обґрунтоване неможливістю представника третьої особи бути присутнім в судовому засіданні за сімейними обставинами, а також третя особа посилається на недостатність часу для пошуку нового адвоката.

Колегія суддів звертає увагу, що про розгляд апеляційної скарги сторони були повідомлені належним чином.

Крім того, судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд апеляційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Судова колегія наголошує, що подані клопотання не містять обґрунтування обов`язковості участі відповідних представників у судовому засіданні.

З огляду на викладене, з метою забезпечення принципу розумності строків розгляду спору, враховуючи, що розгляд справи неодноразово відкладався, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотань відповідача та третьої особи про відкладення розгляду справи.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представників відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.01.2019 року між Фізичною особою-підприємцем Ващіліним Євгенієм Вікторовичем (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково - виробнича Компанія «ТЕХІМПЕКС» (відповідач) укладено Договір оренди і нежитлового приміщення № 2/01/12 (далі - Договір). Зазначене приміщення знаходиться за адресою: 03035, м. Київ, вул. Кудряшова, 16 секція 3, офіс 383, площею 131,28 кв.м і належить на праві власності позивачу. Строк оренди приміщення згідно Договору становить з 01.01.2019 року по 30.11.2021 року.

Фактична передача приміщення в користування відповідачу підтверджується Актом приймання-передачі від 01.01.2019 року, який підписано сторонами Договору. Тобто, позивач свій обов`язок щодо надання приміщення орендарю виконав належним чином. До цього часу Договір є чинним, а його умови підлягають виконанню Сторонами в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.3 Договору за користування приміщенням відповідач зобов`язаний сплачувати щомісяця орендну плату в розмірі 100 000 грн. Орендну плату відповідно до п.3.5 Договору відповідач повинен щомісячно, не пізніше 20-го числа, оплату за минулий місяць, здійснювати шляхом переказу грошових коштів на картковий або поточний рахунок позивача чи шляхом виплати готівкою з оформленням видаткового касового ордеру.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що в разі прострочення оплати орендної плати Орендодавець має право стягнути з Орендаря заборгованість, що виникла в період дії даного Договору, в порядку, встановленому діючим законодавством України.

Відповідно до п.4.5. Договору штрафні санкції (неустойка) нараховується за весь період прострочення (порушення); стягнення штрафних санкцій (неустойки) не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання в натурі.

Позивач стверджує, що до січня 2020 року відповідач дотримувався свого обов`язку й вчасно перераховував позивачу орендну плату. Однак, ТОВ «НВК «Техімпекс» всупереч нормам чинного законодавства та умовам Договору безпідставно припинило оплату оренди майна з 01.01.2020 року по теперішній час. Проте, відповідач продовжує користуватися приміщенням.

Позивач зазначає, що станом на 01.06.2020 року заборгованість відповідача з орендної плати перед позивачем за січень, лютий, березень, квітень та травень 2020 року становить 500 000,00 грн., яка залишається несплаченою.

Як зазначає позивач, він у травні 2020 року звертався до відповідача з вимогою сплатити борг з орендної плати, але ця вимога була залишена без виконання.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача основної суми боргу в розмірі 500 000,00 грн. та за прострочення сплати грошових зобов`язань позивач просив стягнути з відповідача на підставі ст.625 Цивільного кодексу України 2 410,00 грн. інфляційних та 2 950,80 грн. річних, нарахованих станом на 01.07.2020 року.

У ході розгляду спору позивач подав заяву про зміну предмета позову, у якій зазначив, що після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі № 911/2002/20 відповідач продовжував користуватись приміщенням відповідно до Договору оренди до 17.08.2020 року включно, однак після пред`явлення позову відповідач в порушення умов указаного Договору не сплачував орендну плату (за період з січня по 17.08.2020 року).

Позивач зазначає, що відповідач фактично звільнив орендоване приміщення 18.08.2020 року, однак ухилився від його передачі орендодавцю (позивачу) зі складенням акту приймання-передачі, що передбачено Договором № 2/01/12 від 01.01.2019 року.

У зв`язку з вказаним, позивачем донараховано станом на 25.11.2020 року основну суму заборгованості, що в загальному розмірі складає 756 666 грн., інфляційні втрати в розмірі 11 430 грн. та 3% річних у розмірі 11 778,69 грн.

Відповідач у свою чергу проти позовних вимог заперечує, зазначаючи, що не користувався орендованим приміщенням фактично з 16.03.2020 року, приміщення звільнив 11.04.2020 року, однак, саме Орендодавець (позивач) ухилився від підписання Акту приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення.

Відповідач також зазначив, що у цей же період, а саме 30.04.2020 року від Орендодавця надійшла пропозиція щодо розірвання Договору оренди №2/01/12 від 01.01.2019 року, на яку Орендар погодився, оскільки приміщення були звільнені та не використовувались. Однак, враховуючи те, що Режимно-секретний відділ станом на 30.04.2020 року ще не було переміщено, ТОВ «НВК «Техімпекс» дало згоду на дострокове припинення дії Договору оренди №2/01/12 від 01.01.2019 року враховуючи положення п.4.3 Договору, тобто з письмовим повідомленням Орендаря не пізніше ніж за 60 календарних днів до дати розірвання.

ТОВ «НВК «Техімпекс» стверджує, що листом від 07.05.2020 року №587/05-20 повідомило ФОП «Ващіліна» про те, що приміщення вже звільнені та не використовуються. Також відповідач стверджує, що в усній формі сторонами було узгоджено умови перебування відділу РСО (кімната №5), площею 6 кв.м, за адресою м. Київ, вул. Кудряшова, буд.16, офіс.383 на час, необхідний для переоформлення документів щодо його переміщення.

Також відповідач стверджує, що з травня 2020 року нежитловим приміщенням за адресою: м. Київ. вул. Кудряшова, 16, офіс.383 користувалося інше підприємство, а саме ТОВ «ВАК «Нова Технологія» за Договором оренди від 25.05.2020 року.

Крім того, відповідач зазначає, що у зв`язку з карантином користування та утримання орендованого приміщення втратило економічну доцільність і фактично приміщення було звільнено 11.04.2020 року за виключенням відділу Режимно-секретний відділ (кабінет №5), площею 6 кв.м, переміщення якого потребує значного часу, тоді як приміщення відділу РСО було звільнено 17.08.2020 року, однак про його перебування поза межами умов договору оренди сторонами було узгоджено окремо, а відповідне приміщення складало лише 6 кв. м, при тому як площа усього приміщення становить 131,28 кв.м.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для вимоги про сплату повної вартості орендної плати за Договором оренди.

На аналогічні обставини відповідач посилається в поданій апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Щодо стягнення суми основного боргу.

Відповідно до п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відносини найму регулюються відповідними статтями Цивільного кодексу України, зокрема статтею 759 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Стаття 795 Цивільного кодексу України регулює відносини, щодо передачі в найм нерухомого майна (Передання будівлі або іншої капітальної споруди у найм) та визначає, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку дог овору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Стаття 785 Цивільного кодексу України визначає обов`язки наймача у разі припинення договору найму, зокрема, передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 ст. 785 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З огляду на наведені умови Договору та приписи ст. 795 Цивільного кодексу України, саме орендар (відповідач) зобов`язаний повернути майно з оренди, тобто вжити всіх можливих і залежних від нього заходів задля своєчасного та належного виконання зобов`язання, при цьому, фактичне залишення майна Орендарем без повернення ключів та засвідчення стану орендованого об`єкту, не може вважатись належним поверненням об`єкта оренди Орендодавцю.

Відповідно до з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України воговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За змістом статей 76 - 78 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У той же час, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом перевірено доводи відповідача щодо припинення фактичного користування приміщенням, які суд першої інстанції визнав суперечливими.

Так, відповідач стверджує, що не користувався орендованим приміщенням фактично з 16.03.2020 року, оскільки виникла необхідність щодо дотримання вимог законодавства щодо запобігання поширенню на території України коронавірусу, в підтвердження чого відповідач посилається на накази ТОВ «НВК «Техімпекс» від 16.03.2020 №35-ОД, від 30.03.2020 №39-ОД, від 23.04.2020 №50-ОД.

Разом з цим, відповідач стверджує, що приміщення звільнив 11.04.2020 року, за виключенням відділу РСО.

Однак, на підтвердження викладених обставин відповідачем не надано суду належних доказів, про що обґрунтовано зауважив суд першої інстанції.

Крім того, відповідач стверджує, що на пропозицію позивача від 30.04.2020 року відповідач надав згоду на дострокове припинення дії Договору оренди №2/01/12 від 01.01.2019 року в порядку п. 4.3 Договору, тобто з письмовим повідомленням Орендаря не пізніше ніж за 60 календарних днів до дати розірвання (фактично погодився розірвати договір з 01.06.2020 року).

ТОВ «НВК «Техімпекс» зазначає, що листом від 07.05.2020 року №587/05-20 повідомило ФОП «Ващіліна» про те, що приміщення вже звільнені та не використовуються, однак, відповідачем не надано доказів надіслання Акту приймання-передачі (повернення) приміщення з оренди.

Також відповідач посилається на те, що в усній формі сторонами було узгоджено умови перебування відділу РСО (кімната №5), площею 6 кв. метри, за адресою м. Київ, вул. Кудряшова, буд.16, офіс.383 на час, необхідний для переоформлення документів щодо його переміщення, однак вказані твердження також є недоведеними належними доказами.

З доводів апелянта вбачається, що він визнає те, що приміщення відділу РСО було звільнено 17.08.2020 року, стверджуючи при цьому, що сторонами було окремо узгоджено про виокремлення відповідного приміщення за межі Договору, натомість докази окремого узгодження сторонами порядку користування наведеним майном (його виокремлення з Договору) відповідачем не надано, як і відсутні докази повернення решти майна з оренди.

Разом з цим, стверджуючи про відмову Орендодавця від підписання Акту про повернення майна з оренди, відповідач не надає докази вжиття всіх належних і залежних від нього заходів щодо оформлення факту повернення майна, зокрема, неузгодження факту припинення орендних відносин щодо частини майна та умов користування приміщення відділу РСО, доказів засвідчення фактичного стану орендованого майна на момент його повернення, не викладено чітких та детальних обставин, за яких відбулось фактичне повернення майна (ким, кому, коли були передані ключі, здійснено огляд приміщення, тощо).

Судом враховано також твердження відповідача про направлення Ващіліну Є.В. листа від 12.06.2020 року № 736/06-20 з Актом прийому-передачі майна. Водночас, позивач заперечував відповідний факт, зауважив про відсутність будь-яких доказів, оскільки в Акті приймання-передачі вказано всю площу орендованого майна, у той час як сам відповідач визнає користування приміщення РСО аж до 17.08.2020 року.

Крім того, суд наголошує на відсутності доказів належного надіслання відповідного листа, оскільки у реквізитах поштового відправлення неправильно вказано номер телефону одержувача листа, що унеможливило належне повідомлення Ващіліна Є.В. про надходження до поштового відділення адресованого йому листа.

Доводи апелянта про те, що він не користувався орендованим приміщенням фактично з 16.03.2020 року у зв`язку з введенням на території України карантину судом відхиляються, оскільки: по - перше, введення карантину не може бути підставою для звільнення від обов`язку виконання зобов`язань (сплати орендних платежів) та звільнення від відповідальності за їх невиконання відповідно до умов договору; по - друге, накази ТОВ «НВК «Техімпекс» від 16.03.2020 №35-ОД, від 30.03.2020 №39-ОД, від 23.04.2020 №50-ОД, на які посилається апелянт, є внутрішніми розпорядчими документами підприємства і жодним чином не стосуються правовідносин з позивачем.

Твердження апелянта про те, що приміщення ним було звільнено 11.04.2020, за виключенням Режимно-секретного відділу (кабінет №5), площею 6 кв.м, переміщення якого потребує значного часу, тоді як приміщення відділу РСО було звільнено 17.08.2020 року - також судовою колегією відхиляються, оскільки як правильно зауважив суд першої інстанції, саме лише порівняння площі приміщення РСО з загальною орендованою площею є недоречним при визначенні обсягу зобов`язань за Договором та ступеню їх виконання, оскільки РСО перебуває під державною охороною, має обмежений режим доступу, що перешкоджає вільному та належному використанню офісу за цільовим призначенням іншими орендарями. Тому, за відсутності чіткого узгодження умов користування лише приміщенням РСО, повернута частина приміщення не могла вільно і повноцінно використовуватись Орендодавцем, тому не є належним поверненням майна з оренди.

Колегією суддів перевірено матеріали справи та враховано активну переписку сторін, однак відповідачем не надано доказів звернення до позивача з вимогами засвідчити факт припинення орендних відносин, в тому числі частково, шляхом підписання відповідної додаткової угоди.

Водночас, відповідач посилається на невикористання приміщення після дострокового припинення Договору оренди, про що свідчить використання позивачем такого приміщення в здаванні в оренду іншим особам, натомість такі обставини прямо не впливають на вирішення даного спору між позивачем та відповідачем щодо сплати заборгованості за договором оренди, оскільки нормою ст.795 Цивільного кодексу України чітко визначено порядок повернення майна з оренди шляхом підписання відповідного Акту приймання-передачі, доказів чого відповідачем не надано, а п. 2.9. Договору передбачено обов`язок Орендаря повернути приміщення в належному стані, що також має бути засвідчено сторонами.

Колегією суддів також враховано доводи апелянта про те, що судом не взято до уваги заяву свідка Кривенко О.А. - начальника Режимно - секретного відділу ТОВ «НВК «Техімпекс» про доступ та перебування працівників та відвідувачів компанії «Нова технологія» до приміщень офісу 383 у травні - червні 2020 року (а.с. 230, том 1) та не враховано цей доказ при вирішенні справи.

Однак, такі доводи судовою колегією відхиляються, оскільки перевіривши вказаний доказ, суд знову ж таки наголошує, що у контексті обставин даної справи щодо стягнення з відповідача боргу щодо сплати орендної плати за договором оренди, укладеного між позивачем та відповідачем, обставини та доводи про використання чи невикористання позивачем такого приміщення в здаванні в оренду іншим особам не мають прямого значення для справи з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо повернення приміщення позивачу та відсутність доказів належного засвідчення (підписання Акту приймання - передачі) вказаного.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не вжито всіх залежних від нього та необхідних заходів щодо повернення майна з оренди у встановленому Договором та законодавством порядку, а тому майно не вважається належним чином повернутим Орендарем.

Відтак, з огляду на неповернення відповідачем позивачу приміщення у встановленому порядку, а також враховуючи ненадання відповідачем суду належних та достовірних доказів і пояснень щодо вжиття ним повних і належних заходів з повернення приміщення з оренди, суд вбачає наявність достатніх підстав для оплати орендарем вартості оренди приміщення за спірний період неузгодженості статусу майна.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги (уточнені) в частині стягнення 756 666 грн. заборгованості з орендної плати обґрунтовані, відповідачем не спростовані і підлягають задоволенню.

Щодо стягнення заявлених позивачем сум інфляційних та 3% річних.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 4.5. Договору штрафні санкції (неустойка) нараховується за весь період прострочення (порушення); стягнення штрафних санкцій (неустойки) не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання в натурі.

Позивачем відповідно до наданого ним розрахунку уточненого позову заявлено до стягнення 11 430 грн. інфляційних та 11 778,69 грн. 3% річних, що нараховані за період від дня порушення зобов`язання зі сплати орендних платежів по дату подачі уточненого позову.

З огляду на встановлений судом факт прострочення виконання зобов`язання зі сплати орендних платежів, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення інфляційних та річних обґрунтовані, відповідають нормі п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та фактичним обставинам, тому підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 756 666 грн. заборгованості з орендної плати, 11 430 грн. інфляційних та 11 778,69 грн. 3% річних з огляду на їх обґрунтованість та не спростування відповідачем.

Апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне та вмотивоване рішення, а скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Аналізуючи вищенаведене в сукупності, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з цим, оскаржуваним рішенням було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20 161,00 грн, що сторонами на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не оспорюється.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Крім того, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду 03.03.2021 дія оскаржуваного рішення була зупинена з огляду на приписи ч. 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України, і за наслідками апеляційного розгляду оскаржуване рішення залишено в силі, а тому його дія підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2021 у справі №911/2002/20 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 911/2002/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.02.2022.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

А.І. Тищенко