ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Справа № 902/537/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Мицько Р.М.

від відповідача: Янкевич Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", м.Вінниця та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 13.01.20р. суддею Тварковським А.А. о 16:17 год. у м.Вінниці, повний текст складено 23.01.20р.

у справі № 902/537/18

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", м.Вінниця

про стягнення 27 776 189 грн. 41 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про стягнення 27776189,41грн. задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3144882,11грн. - 3% річних, 24159157,40грн. - інфляційних втрат та 409560,59грн. - судового збору.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в частині стягнення 472 149,90грн. інфляційних втрат відмовлено.

У задоволенні клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що рішення винесене при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, неправильному застосуванні судом норм матеріального права та порушенні норм процесуального права, внаслідок чого оскаржуване рішення повинне бути скасоване та прийняте нове рішення про відмову у задоволенні позову;

- вказує, що предметом спору є стягнення штрафних санкцій за природний газ для потреб ВТВ, придбаний відповідачем у позивача протягом 2013-2015р.р.;

- зауважує, що Міненерговугілля безпідставно та неправомірно занижено об`єктивно розраховані ПАТ "Вінницягаз" у відповідності до Методик обсяги ВТВ, а НКРЕКП при затверджені тарифу на розподіл природного газу без жодних обґрунтувань враховано при затвердженні тарифу саме ці занижені Міненерговугілля обсяги, виконання зобов`язання з оплати вартості придбаного для потреб ВТВ природного газу перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за договором купівлі-продажу природного газу №13-110-ВТВ від 04.01.2013 було унеможливлене;

- зазначає, що наведені обставини стали підставою для звернення ПАТ "Вінницягаз" до Торгово промислової палати України з заявою про надання оцінки впливу дій НКРЕКП та Міненерговугілля на можливість виконання зобов`язань за договором від 04.01.2013р. №13-110-ВТВ, укладеного між сторонами, за результатом розгляду якої 09.02.2016р. Торгово-промисловою палатою України ("ТПП України") видано Сертифікат №07-15421 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Торгово-промислова палата України засвідчила факт умисного безпідставного заниження обсягів ВТВ, що були враховані при встановленні тарифу на розподіл для ПАТ "Вінницягаз", тим самим підтверджуючи надзвичайність і невідворотність обставин, що спричинили виникнення боргу у нашого підприємства;

- вказує, що на виконання умов п.п.8.1, 8.2, 8.3 договору, ПАТ "Вінницягаз" листом від 23.02.2016р. №07- 15-612 повідомило ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання обов`язків за договором. Копія листа та докази його направлення позивачу наявні в матеріалах справи. Після отримання вказаного листа, жодних заперечень від позивача щодо наявності форс мажорних обставин не надходило;

- констатує, що незважаючи на наявність форс-мажорних обставин, всіх обставин неможливості виконання зобов`язання у сукупності, ПАТ НАК "Нафтогаз України" звернувся до суду із позовом про стягнення штрафних та фінансових санкцій;

- стверджує, що задовольняючи позов суд першої інстанції не дослідив належним чином обставини, які мають значення для справи, внаслідок чого не встановив дійсні обставини невиконання зобов`язання з боку ПАТ "Вінницягаз", яке через неправомірні дії та бездіяльність органів державної влади, у тому числі тих, що регулюють ринок природного газу, поставлене в нерівні умови господарювання, за яких виконання зобов`язань товариства унеможливлене;

- вважає, що суд першої інстанції не надав належну правову оцінку доводам відповідача та доказам у їх підтвердження, внаслідок чого неправильно кваліфікував і встановив, що підставами невиконання зобов`язання, на які посилається відповідач є "порушення зобов`язань контрагентами правопорушника", а не неправомірні дії органів державної влади, які унеможливили виконання зобов`язання за наступних обставин;

- додає, що судом першої інстанції було не вірно застосовано норми ст.614 ЦК України та ст.218 ГК України. Вказує, що неповно дослідивши обставини справи, не взявши до уваги доводи відповідача та докази у їх підтвердження, суд першої інстанції проігнорував той факт, що відповідачем було вжито всіх заходів, спрямованих на проведення повних та своєчасних розрахунків за договором, а тому вина відповідача у простроченні виконання зобов`язання відсутня;

- вважає, що внаслідок такого неправильного застосування норм матеріального права до даних спірних правовідносин, суд першої інстанції прийняв незаконне та необґрунтоване рішення про повне задоволення позову і стягнення нарахованих на суму заборгованості штрафних і фінансових санкцій, при тому, що товариством доведено належними, достатніми та достовірними доказами відсутність своєї вини у простроченні виконання зобов`язання.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2020р. у справі №902/537/18, враховуючи ухвалу від 26.02.2020р. про виправлення описки, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 та призначено справу №902/537/18 до розгляду на 03.03.2020р. об 14:30год., тощо.

Також, не погоджуючись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 472149,90грн. та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. Також, одночасно з апеляційною скаргою, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що Господарський суд Вінницької області, при обчислені розміру заявлених грошових вимог, неправомірно прийняв до уваги додатковий розрахунок до висновку експерта №3/3/2017 від 09.09.2017р., зроблений у результаті проведення експертизи у справі №902/368/16;

- обґрунтовує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що обставини щодо розрахунку штрафних санкцій у справі №902/368/16 мають преюдиційне значення для справи 902/537/18;

- вказує, що предметом доказування у справі №902/537/18 є обставини щодо розміру основної заборгованості станом на 16.02.2016р. (початок розрахунку фінансових санкцій у відповідності до ст.625 ЦК України). Фінансові санкції у справі нараховані за зобов`язаннями серпня, вересня, листопада за період з 16.02.2016р. по 28.02.2018р.. У справі №902/368/16 позивачем пред`явлено до стягнення основну суму заборгованості за договором, а також пеню, інфляційні втрати та 3% річних, які нараховані за зобов`язаннями січня 2013-листопада 2015 за період з 20.03.2023р. по 15.02.2016р.. Додатковий розрахунок до висновку експерта №3/3/2017 від 08.09.2017р. містить розрахунок заборгованості по основному боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань АТ "Вінницягаз" за договором станом на 15.02.2016р.. Отже, розрахунок вимог за вказані періоди жодним чином не може бути охоплений періодом розрахунку вимог у справі №902/537/18;

- зазначає, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Оскільки додатковий розрахунок до висновку експерта №3/3/2017 від 08.09.2017р. виготовлений за результатами проведення експертизи у справі №902/368/16 охоплює періоди, що не входять до предмету доказування у справі №902/537/18, в розумінні норм ГПК України такий розрахунок є неналежним доказом;

- вважає, що в результаті місцевий господарський суд, при винесені рішення, на підставі неналежних доказів невірно встановив обставини, які входять до предмету доказування у справі №902/537/18 та відмовив позивачу у стягненні 472 149,90грн. інфляційних втрат;

- констатує, що місцевий господарський суд при винесені рішення обмежився лише висновком судової економічної експертизи, проведеної у справі №902/368/16. При цьому, суд не навів норм матеріального права на підставі яких дійшов висновку про невірність розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду відповідних доказів, зокрема, доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

03.03.2020р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на виконання ухвали суду від 26.02.2020р. надійшов супровідний лист з додатком, зокрема, платіжним дорученням від 19.02.2020р. № про сплату судового збору в сумі 10623,38грн..

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.20р. у справі №902/537/18, призначено справу №902/537/18 до розгляду на 03.03.2020р. об 14:30год. та об`єднано для спільного розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з раніше поданою апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 для спільного розгляду в межах апеляційного провадження у справі №902/537/18.

03.03.2020р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшов письмовий відзив від 26.02.2020р. №39/1-176-20 на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз".

03.03.2020р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" надійшло клопотання від 25.02.2020р. №21001.1Ск-1354-0220 про зупинення провадження у справі, у якому, зокрема просить зупинити провадження у справі №902/537/18 до прийняття Північно - західним апеляційним господарським судом остаточного рішення у справі №902/368/19 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про стягнення 278854822,21грн. заборгованості за договором №13-110-ВТВ від 04.01.2013р..

В судовому засіданні 03.03.2020р. судом з`ясовано правові позиції представників сторін стосовно поданого відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі №902/537/18.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020р., залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2020р., задоволено клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про зупинення провадження у справі №902/537/18 та апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №902/368/16.

22.11.2021р. до Північно - західного апеляційного господарського суд через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла заява про поновлення провадження у справі. Зокрема, обґрунтовуючи подане клопотання представник АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначив, що 17.11.2021р. у справі №902/368/16 судом апеляційної інстанції було прийнято постанову.

Як вбачається з табелю КП "Діловодство спеціалізованого суду" головуюча суддя Павлюк І.Ю. з 08.11.2021р. по 26.11.2021р. перебувала у відпустці, а з 29.11.2021р. по 03.12.2021р. приймала участь у підвищенні кваліфікації.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021р. поновлено провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 та розгляд справи №902/537/18 призначено на 21.12.2021р. об 14:30год.. Також, запропоновано сторонам у справі подати/надіслати до суду апеляційної інстанції письмові пояснення по справі з врахуванням висновків судів, що встановлені за результатами розгляду справи №902/368/16.

07.12.2021р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/537/18. В даному клопотанні просить забезпечити представнику АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - адвокату Мицьку Роману Миколайовичу можливість проведення судового засідання по справі №902/537/18, призначеного на 21.12.2021р. об 14:30год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 07.12.2021р. задоволено заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/537/18 поза приміщенням суду та забезпечено представнику АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - адвокату Мицьку Роману Миколайовичу участь в судовому засіданні у справі №902/537/18, призначеному на 21.12.2021р. об 14:30год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

17.12.2021р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" надійшло клопотання від 14.12.2021р. №210007-Ск-15062-1221 про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку рішення Господарського суду Вінницької області від 08.11.2017р. та постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2021р. у справі №902/368/16 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про стягнення 278 854 822,21грн. заборгованості за договором №13-110-ВТВ від 04.01.20113р.. Зокрема, обґрунтовуючи подане клопотання заявник покликається, на те, що АТ "Вінницягаз" оскаржено прийняту Північно-західним апеляційним господарським судом постанову від 17.11.2021р. по справі №902/368/16 (до прийняття якої було зупинене провадження у справі №902/537/18). На разі, Верховним Судом ухвалою від 03.12.2021р. прийнято до провадження касаційну скаргу АТ "Вінницягаз" та призначено її до розгляду на 18.01.2022р.. При цьому, п.7 резолютивної частини ухвали від 03.12.2021р. у справі №902/368/16 Верховний Суд зупинив виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 08.11.2017р. та постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2021р. у справі №902/368/16 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Також, 17.12.2021р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" надійшли письмові пояснення від 14.12.2021р. по справі.

20.12.2021р. не електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшли письмові заперечення від 20.12.2021р. по справі.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021р. оголошено в судовому засіданні перерву до 25.01.2022р. об 14:30год.. Також, задоволено клопотання представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/537/18 поза приміщенням суду та забезпечено представнику АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - адвокату Мицьку Роману Миколайовичу участь в судовому засіданні у справі №902/537/18 25.01.2022р. об 14:30год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

24.01.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" надійшло клопотання від 24.01.2022р. №2100007-Ск-858-0122 про зупинення провадження у справі №902/537/18, в якому просить зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/32706/21.

25.01.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшли заперечення від 24.01.2022р. №39/10-187-22 на клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №640/32706/21.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 25.01.2022р. задоволено клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" від 14.12.2021р. №210007-Ск-15062-1221 (вх.№5189/21 від 17.12.2021р.) про зупинення провадження у справі №902/537/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №902/368/16 та апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №902/368/16 та оприлюднення Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

26.01.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла заява від 26.01.2022р. №39/10-216-22 з процесуальних питань.

28.01.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла заява від 27.01.2022р. №39/10-225-22 про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Павлюк І.Ю., судді Демидюк О.О., судді Савченко Г.І. у справі №902/537/18.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2022р. поновлено провадження у справі №902/537/18 для розгляду заяви Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", від 27.01.2022р. №39/10-225-22 про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Павлюк І.Ю., судді Демидюк О.О., судді Савченко Г.І. у справі №902/537/18 та розгляд заяви Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 27.01.2022р. №39/10-225-22 про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Павлюк І.Ю., судді Демидюк О.О., судді Савченко Г.І. у справі №902/537/18 призначено на 28.01.2022р. об 14:30год.. Також, ухвалено судове засідання провести без виклику сторін.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.01.2022р. заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 27.01.2022р. №39/10-225-22 про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Павлюк І.Ю., судді Демидюк О.О., судді Савченко Г.І. у справі №902/537/18 визнано необґрунтованою та передано справу №902/537/18 для вирішення питання про відвід головуючої судді Павлюк І.Ю., судді Демидюк О.О., судді Савченко Г.І. у справі №902/537/18 на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу №902/537/18, якого визначити у порядку, встановленому ч.1 ст.32 ГПК України.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 01.02.2022р. (суддя Коломис В.В.) у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Павлюк І.Ю., судді Демидюк О.О., судді Савченко Г.І. у справі №902/537/18 - відмовлено.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 02.02.2022р. апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №902/368/16 та оприлюднення Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

02.02.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшли пояснення від 02.02.2022р. №39/10-274-22.

07.02.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла заява №39/10-325-22 від 07.02.2022р. про призначення справи до розгляду, в якій зазначає про те, що 01.02.2022р. постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу АТ "Вінницягаз" у справі залишено без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №902/368/16 - без змін. 10.02.2022р. є останнім днем виготовлення постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, а тому призначення справи до розгляду після 10.02.2022р. цілком узгоджується з вимогами процесуального законодавства. На підставі викладеного, просить призначити справу №902/537/18 до судового розгляду.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 08.02.2022р. поновлено провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 та розгляд справи №902/537/18 призначено на 22.02.2022р. об 15:00год.. Також, запропоновано сторонам у справі подати/надіслати до суду апеляційної інстанції письмові пояснення по справі з врахуванням висновків судів, що встановлені за результатами розгляду справи №902/368/16.

15.02.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/537/18. В даному клопотанні просить забезпечити представнику АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - адвокату Мицьку Роману Миколайовичу можливість проведення судового засідання по справі №902/537/18, призначеного на 22.02.2022р. об 15:00год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022р. задоволено заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/537/18 поза приміщенням суду та забезпечено представнику АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - адвокату Мицьку Роману Миколайовичу участь в судовому засіданні у справі №902/537/18, призначеному на 22.02.2022р. об 15:00год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

21.02.2022р. до Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Павлюк І.Ю., судді Демидюк О.О., судді Савченко Г.І. у справі №902/537/18.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 22.02.2022р. відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про відвід колегії суддів у складі: головуючої судді Павлюк І.Ю., судді Демидюк О.О., судді Савченко Г.І. у справі №902/537/18.

В судовому засіданні 22.02.2022р. представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" підтримала клопотання від 24.01.2022р. №2100007-Ск-858-0122 про зупинення провадження у справі №902/537/18, в якому просить зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/32706/21.

В судовому засіданні 22.02.2022р. представник Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заперечив проти заявленого представником відповідача про зупинення провадження у справі №902/537/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/32706/21.

Розглянувши зазначене вище клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" від 24.01.2022р. №2100007-Ск-858-0122 про зупинення провадження у справі №902/537/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/32706/21, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, зокрема, наступне.

Зокрема, обґрунтовуючи зазначене вище клопотання від 24.01.2022р. №2100007-Ск-858-0122 про зупинити провадження у даній справі відповідача покликається на те, що він як оператор газорозподільних систем має законодавчо передбачене право на врегулювання несплаченої станом на 31.12.2020р. заборгованості перед Позивачем, АТ "Укртрансгаз", ТОВ "Оператор ГТС України". Однією з передумов участі суб`єкту ринку природного газу в процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного" є включення такого суб`єкта до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природнього газу. При цьому для включення до Реєстру подається заява та додатки, одним із таких додатків є затверджений НКРЕКП обсяг різниці між фактично обгрунтованою вартістю послуг з розподілу природного газу та затвердженими Комісією тарифами на розподіл природного газу. У зв`язку з тим, що з моменту прийняття Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного" жодних дій від Регулятора про затвердження обсягу різниці між фактично обгрунтованою вартістю послуг з розподілу природного газу та затвердженими Комісією тарифами на розподіл природного газу не здійснювалося, Відповідач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою про визнання протиправною бездіяльність НКРЕКН, зобов`язання затвердити обсяг різниці між фактично обґрунтованою вартістю послуг з розподілу природного газу та затвердженими НКРЕКП тарифами на розподіл природного газу, зобов`язання включити Відповідача до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (справа №640/32706/21), тощо.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є об`єктивна неможливість розгляду господарської справи до вирішення пов`язаної справи іншим судом.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Виховуючи вище викладене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004р. №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989р.).

Судом встановлено, що предметом судового розгляду у даній справі є договірні відносини, які склалися між

Як свідчать матеріали справи №902/537/18, у ній розглядаються вимоги про стягнення 27776189,41грн. заборгованості, з яких: 3144882,11грн. 3% річних, 24631307,30грн. інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу №13-110-ВТВ від 04.01.2013р., нарахованих за період 16.02.2016р. по 28.02.2018р. на суму основного боргу в розмірі 81365166,10грн..

Водночас судом встановлено, що предметом розгляду справи №640/32706/21 є право відповідача на затвердження обсяг різниці між фактично обґрунтованою вартістю послуг з розподілу природного газу та затвердженими НКРЕКП тарифами на розподіл природного газу та зобов`язання включити відповідача до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

За вказаних обставин, враховуючи предмет спору у справах №902/537/18 та №640/32706/21 колегія суддів дійшла висновку, що клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про зупинення провадження у справі №902/537/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/32706/21 не підлягає задоволенню. як необгрунтоване.

Крім того, в даному випадку представником відповідача не надано жодних доказів, які унеможливлюють вирішення даного апеляційного провадження в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні 02.02.2022р. представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" підтримала доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні 02.02.2022р. представник Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 472149,90грн. та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 04.01.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №13-110 - ВТВ (далі - договір), згідно п.п.1.1., 1.2 якого, продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору. Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат покупця.

Відповідно до п.п.2.1, 2.1.1 договору, що продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 43 695,142тис.куб.м.. Обсяги газу, що планується передати за договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

У відповідності до п.п.3.3, 3.4 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Сторонами погоджено ціну за 1 000 куб.м газу на момент укладення договору, що становить 3509 грн. без ПДВ (п.5.2 договору).

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень пункту 6.2 договору (п.6.1. Договору).

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Згідно п.7.1 договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

В подальшому додатковими угодами №1 від 04.04.2013р., №2 від 10.07.2013р., №3 від 08.08.2013р., №4 від 31.12.2013р., №5 від 28.04.2014р., №6 від 15.05.2014р., №7 від 10.06.2014р., №8 від 05.09.2014р., №9 від 10.11.2014р., №10 від 08.12.2014р., №11 від 22.12.2014р., №12 від 05.02.2015р., №13 від 10.03.2015р., №14 від 03.04.2015р., №15 від 07.05.2015р., №16 від 03.06.2015р., №17 від 10.07.2015р., №18 від 12.10.2015р., №19 від 28.10.2015р. до договору сторони внесли зміни, зокрема на за ціну газу за 1000куб.м., обсягів поставки газу, порядку обліку газу, оплати газу, строку дії договору.

Зокрема, додатковою угодою №11 від 22.12.2014р. до договору сторонами викладено п.6.1 договору в наступній редакції: "Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної вартості планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2 договору.

Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем і покупцем.

У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором Продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу".

Крім того, додатковою угодою №11 від 22.12.2014р. сторони виклали статтю 11 "Строк дії Договору" в такій редакції: "Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013р., і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення".

Зокрема, на виконання умов договору на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013р. №13-110 ВТВ, Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в період з січня 2013 року по грудень 2015 року поставлено Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" 95856,49тис.куб.м. природного газу на загальну суму 572210781,75грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу.

Також, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, Публічним акціонерним товариством "Вінницягаз" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" у період лютого 2013 року - лютого 2016 року підписано ряд Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (Спільні протокольні рішення).

Згідно вказаних Спільних протокольних рішень ПАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" сплачено ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в рахунок погашення заборгованості за природний газ 359621980,78грн..

Однак, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" за отриманий газ розрахувалось не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

За вказаних обставин, враховуючи несвоєчасне проведення Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" розрахунків за отриманий природний газ, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про стягнення 27 776 189,41грн заборгованості внаслідок прострочення виконання зобов`язання, з яких: 3 144 882,11грн - 3% річних, 24 631 307,30грн - інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилається на укладення між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Вінницягаз" (покупець) договору купівлі-продажу природного газу №13-110-ВТВ від 04.01.2013р. (договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах вищезазначеного договору.

В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №13-110-ВТВ від 04.01.2013р. у відповідача утворилась заборгованість в сумі 27 776 189,41грн.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 144 882,11грн 3% річних, 24 631 307,30грн інфляційних втрат за вказаним договором.

В якості правової підстави позову позивач зазначає положення ст.ст.20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264, 265 ГК України, ст.ст.525, 526, 530, 625, 670, 692, 712 ЦК України, ст.ст.4, 20, 42, 46, 162-164,171, 172 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 31.08.2018р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/538/18 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання.

20.11.2018р. до Господарського суду Вінницької області від відповідача надійшло клопотання про відстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 21.11.2018р. провадження у справі зупинено до вирішення та набрання законної сили рішенням у справі №902/368/16.

14.11.2019р. до Господарського суду Вінницької області надійшло клопотання позивача (вих.№39/1-559-19 від 08.11.2019) про поновлення провадження у справі з додатком копії постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019р. у справі №902/368/16, відповідно до якої рішення суду першої інстанції у вказаній справі залишено в силі.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.11.2019р. провадження у справі №902/537/18 поновлено, призначено підготовче засідання на 12.12.2019р. та встановлено сторонам строк для надання пояснень з актуалізацією власної процесуальної позиції у даному спорі.

10.12.2019р. до Господарського суду Вінницької області надійшли письмові пояснення відповідача по суті спору (вих.№210007-Ск-7297-1219 від 09.12.2019) та клопотання останнього про зупинення провадження у даній справі до прийняття Верховним Судом остаточного рішення у справі №902/368/16, у зв`язку з поданням касаційної скарги на постанову суду апеляційної та рішення суду першої інстанцій у зазначеній справі (вих.№210007-Ск-7298-1219 від 09.12.2019).

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідач, зокрема , покликається на такі обставин:

- відсутність економічно - обґрунтованого тарифу для ПАТ "Вінницягаз" внаслідок бездіяльності третіх осіб - органів державної влади (Міненерго та НКРЕКП), а можливість відповідача розрахуватись за природний газ для потреб ВТВ перед позивачем прямо чи опосередковано залежить лише від затвердженого гранично допустимого розміру ВТВ, а також від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової;

- дії/бездіяльність таких третіх осіб призвели до неможливості оплати ПАТ "Вінницягаз" придбаного протягом 2014-2015р.р. природного газу в частині обсягів ВТВ та нормованих втрат, які не були враховані при встановлені тарифів на розподіл природного газу, у розмірі 41,305 млн.куб.м за договором №13-110-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, укладеного 04.01.2013р. між ПАТ "Вінницягаз" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України";

- зазначені обставини сторони не могли передбачити при укладенні договору, оскільки виходили з презумпції правомірності рішень та актів органів державної влади. Дотримання вимог вищезазначених нормативних актів Міненерго та НКРЕКП дозволило б уникнути настання обставин непереборної сили - форс-мажорних обставин. На підтвердження настання форс-мажорних обставин, які настали з 01.05.2014р. Торгово-промисловою палатою України було видано сертифікат №5838 від 16.02.2016р.;

- через дію форс-мажорних обставин, а саме починаючи з 01.05.2014р. відсутній обов`язок зі сплати заборгованості за Договором, а також інших санкцій, нарахованих позивачем;

- постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2015р. у справі №826/15132/15 скасовано Додаток до Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02.03.2015р. №122 "Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік" та зобов`язано Міністерство енергетики та вугільної промисловості України затвердити на 2015 рік розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах ПАТ "Вінницягаз" на підставі Методик визначення питомих втрат та виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003р. №264, та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення об`єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003р. №595. Вказана постанова не виконана.

Окрім того, відповідач заперечує щодо здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, вказує, що останній здійснено без врахування рішення Господарського суду Вінницької області у справі №902/368/16.

Також, 10.12.2019р. до Господарського суду Вінницької області надійшло заперечення позивача на клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення (вих.№39/1-636-19 від 06.12.2019р.).

У судовому засіданні 12.12.2019р. Господарського суду Вінницької області, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до прийняття Верховним Судом остаточного рішення у справі №902/368/16, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

За результатами слухання справи 12.12.2019р. Господарський суд Вінницької області у протокольній формі ухвалив відкласти підготовче засідання до 13.01.2020р..

27.12.2019р. через канцелярію Господарського суду Вінницької області надійшли заперечення позивача на письмові пояснення відповідача (вих.№39/1-671-19 від 24.12.2019р.).

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 позов задоволено частково.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №.№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст.179 ГК України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню. Суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За приписами частин 1, 2 ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 2 ст.13 Закону України "Про ринок природного газу" до обов`язків споживачів природного газу віднесено забезпечення своєчасної та повної оплати вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (ч.3 ст.13 цього Закону).

За змістом ч. 1 ст.265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а тому обов`язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару складає зміст основних його зобов`язань відповідно до ст.692 ЦК України.

За змістом ст.655 ЦК України, передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі ст.ст.193, 202 ГК України, ст.ст.525, 526, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №13-110 - ВТВ (договір), згідно п.п.1.1, 1.2 якого, продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору. Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат покупця.

В подальшому додатковими угодами №1 від 04.04.2013р., №2 від 10.07.2013р., №3 від 08.08.2013р., №4 від 31.12.2013р., №5 від 28.04.2014р., №6 від 15.05.2014р., №7 від 10.06.2014р., №8 від 05.09.2014р., №9 від 10.11.2014р., №10 від 08.12.2014р., №11 від 22.12.2014р., №12 від 05.02.2015р., №13 від 10.03.2015р., №14 від 03.04.2015р., №15 від 07.05.2015р., №16 від 03.06.2015р., №17 від 10.07.2015р., №18 від 12.10.2015р., №19 від 28.10.2015р. до договору сторони внесли зміни, зокрема на за ціну газу за 1000куб.м., обсягів поставки газу, порядку обліку газу, оплати газу, строку дії договору.

На виконання умов договору на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013р. №13-110 ВТВ, Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в період з січня 2013 року по грудень 2015 року поставлено Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" 95856,49тис.куб.м. природного газу на загальну суму 572210781,75грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу.

Також, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, Публічним акціонерним товариством "Вінницягаз" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" у період лютого 2013 року - лютого 2016 року підписано ряд Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (Спільні протокольні рішення).

Згідно вказаних Спільних протокольних рішень ПАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" сплачено ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в рахунок погашення заборгованості за природний газ 359621980,78грн..

Однак, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" за отриманий газ розрахувалось не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Несвоєчасне проведення відповідачем розрахунків за отриманий природний газ, стало підставою для звернення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 27 776 189,41грн. заборгованості внаслідок прострочення виконання зобов`язання, з яких: 3 144 882,11грн. - 3% річних, 24 631 307,30грн. - інфляційних втрат.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене слід дійти висновку, що для застосування відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов`язання.

Матеріали справи свідчать, що розрахунки за поставлений природний газ за договором відповідачем здійснювалося кількома способами: шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету, здійснення розрахунку власними коштами та шляхом зарахування зустрічних зобов`язань.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз". Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Порядок).

З Порядку від 11.01.2005р. №20 вбачається, що відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ "Нафтогаз України" (позивачу).

Аналіз змісту Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Отже, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій.

А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти: Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20.

З огляду на викладене, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсовує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Як встановлено судом, на виконання зазначеного вище Порядку за участю як позивача так і відповідача укладались Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

Зокрема, спільними протокольними рішеннями, які були прийняті у період лютого 2013 року - лютого 2016 року, погашено заборгованість відповідача перед позивачем за договором від 04.01.2013р. №13-110-ВТВ на загальну суму 131223634,87грн..

Слід врахувати, що підписання Спільних протокольних рішень є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету. Держава, шляхом запровадження спеціалізованих нормативних актів, виконання яких поклала на свої інститути влади, запровадила новий механізм взаєморозрахунків між сторонами даного спору, чим внесла в господарські правовідносини відповідача та позивача елементи адміністративного та бюджетного права.

Покладення обов`язків щодо оформлення та підписання відповідних документів, у даному випадку Спільних протокольних рішень, на органи державної влади, позбавило відповідача можливості самостійно впливати в повній мірі на правовідносини за договором купівлі-продажу природного газу стосовно виконання обов`язку з оплати обсягів природного газу.

Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків, при цьому у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ.

Зазначені правові висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019р. у справі №924/296/18 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019р. №906/278/18.

Враховуючи вище викладене слід діти висновку, позивач, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, у такий спосіб виявив своє бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за поставлений відповідачу природний газ, з огляду на визначені у спільних протокольних рішеннях призначення платежів щодо сплати коштів за природний газ за рахунок відшкодування державою наданих у цей період населенню пільг та субсидії.

Слід також зазначити, що державою визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., що фактично, усуває відповідача від процесу розподілу грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні уповноваженим банком зі спеціальних рахунків відповідача грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами, у зв`язку з чим змінюються періоди та сума заборгованості нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Як свідчать матеріали справи, при розрахунку заборгованості суд враховує додатковий розрахунок до висновку експерта №3/3/2017 від 08.09.2017, складений за результатами проведення додаткової судово-технічної експертизи документів у справі №902/368/16, яким проведено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань ПАТ "Вінницягаз" за спожитий природний газ у 2013-2015р.р. за договором №13/110-ВТВ від 04.01.2013 з урахуванням відсутності заборгованості на суму Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків з моменту укладення договору (а.с.26-34, т.3).

Суд апеляційної інстанції також враховує, висновок Північно-західного апеляційного господарського суду, викладений у постанові від 17.11.2021р. по справі №902/368/16, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 01.02.2022р., про те, що колегія суддів дослідивши додатковий розрахунок до висновку експерта №3/3/2017 від 08.09.2017р. враховуючи встановлені обставини щодо проведення відповідачем оплат, в тому числі, й власними коштами, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується прострочення відповідача по сплаті за отриманий газ для ВТВ, зазначає про те, що при нарахуванні пені, інфляційних та річних допущені помилки та прорахунки, а також має місце невідповідність періодів нарахування з урахуванням спільних протокольних рішень.

За приписами ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з огляду на те, що у додатковому розрахунку до висновку експерта №3/3/2017 від 08.09.2017р. включено, у т.ч. розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за зобов`язаннями серпня, вересня, листопада і грудня 2015 року відповідно до договору купівлі-продажу природного газу №13-110-ВТВ від 04.01.2013р. (заборгованість за вказані періоди є предметом розгляду у даній справі та не охоплена рішенням у справі №902/368/16) суд приймає вказаний розрахунок як належний доказ у даній справі, оскільки на підставі такого доказу можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Водночас, судом оцінено додатковий розрахунок експерта у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом ст.86 ГПК України.

При цьому, доводи відповідача про наявність форс-мажорних обставин щодо затвердження розміру ВТВ та тарифу на розподіл природного газу, які на його думку, встановленні сертифікатом Торгово-промислової палати України №5838 від 16.02.2016р., спростовуються наступним.

Згідно ч.1 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Зі змісту п.1 ч.1 ст.263 ЦК України слідує, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Також, у ч.2 ст.218 ГК України також міститься визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Отже, непереборна сила (форс-мажорні обставини) повинна мати ознаки надзвичайності і невідворотності, однак встановлені Торгово-промисловою палатою у Сертифікаті від 16.02.2016р. №5838 обставини, а саме, дії/бездіяльність третіх осіб, які призвели до унеможливлення виконання ПАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" зобов`язання, визначеного пунктом 6.1 Договору по оплаті придбаного протягом 2014-2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат, які не були враховані при встановленні тарифів на розподіл природного газу, не мають ознак надзвичайності і невідворотності.

Водночас, зазначені обставини не відповідають розумінню непереборної сили, визначеної в ст.617 ЦК України, оскільки протягом дії договору відповідач отримував природний газ та погоджувався на його ціну, у тому числі й шляхом укладання додаткових угод щодо ціни на природний газ і при цьому був обізнаний щодо встановлених тарифів.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що зазначені Торгово-промисловою палатою у сертифікаті від 16.02.2016р. №5338 обставини не є підставою для звільнення відповідача як від виконання основного зобов`язання щодо оплати природного газу, так і від відповідальності за його невиконання.

Зазначена, правова позиції щодо відсутності підстав вважати наведені відповідачем обставини зазначені Торгово-промисловою палатою у сертифікаті обставини форс-мажорними та відсутність підстав для звільнення відповідача як від виконання основного зобов`язання щодо оплати природного газу, так і від відповідальності за його невиконання дотримується Верховний Суд України у постанові від 11.10.2017р. у справі №3-961гс17, а також у постанові Верховного Суду від 01.02.2022р. у справі №902/368/16.

Крім того покликання відповідача на зміну порядку і строку проведення розрахунків за договором в зв`язку з укладенням та виконанням сторонами Спільних протокольних рішень судом враховано з огляду на те, що при прийнятті рішення у даній справі застосовано додатковий розрахунок до висновку експерта №3/3/2017 від 08.09.2017р.. При цьому, як вже зазначалося судом, у висновку судової експертизи в сукупності із вказаним додатком враховано неодноразову зміну умов договору, в т.ч. і в частині порядку проведення розрахунку.

Також, посилання відповідача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2015р. у справі №826/15132/15 судом також не береться до уваги, оскільки зазначена постанова на момент прийняття рішення у даній справі є не виконаною, що не заперечувалось сторонами.

Водночас, визначені сторонами умови договору та додаткових угод до договору, на момент прийняття рішення у даній справі не визнані в установленому законом порядку недійсними. В силу ст.ст.204, 629 ЦК України діє презумпція правомірності правочину та обов`язковість виконання договору для сторін.

Перевіривши здійснений позивачем та місцевим господарським судом розрахунки 3% річних та інфляційних втрат відповідно до вказаних позивачем періодів та сум заборгованості, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з їх розрахунками суду та вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача в частині 3 144 882,11грн. - 3% річних та 24 159 157,40грн. - інфляційних втрат, а у задоволенні заявлених до стягнення 472149,9грн. - інфляційних втрат слід йому відмовити.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Стосовно клопотання відповідача вих.№Vi007-Cк-6773-1018 від 16.10.2018р. про відстрочку виконання рішення строком на один рік з актуалізацією підстав для відстрочки, викладених у письмовому поясненні Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" вих. №210007-Ск-7297-1219 від 09.12.2019р., слід зазначити наступне.

Зокрема, в якості підстав для відстрочення виконання рішення відповідач вказує, що продовжують існувати обставини, які роблять негайне виконання рішення неможливим без істотного погіршення і без того вкрай тяжкого фінансового стану АТ "Вінницягаз", що ставить під загрозу його подальшу діяльність та створює ризик банкрутства, що в свою чергу, може призвести до неможливості виконання функцій, покладених на АТ "Вінницягаз" як на оператора газорозподільних систем Вінницької області.

Даними обставинами за твердженням відповідача (боржника) є те, що АТ "Вінницягаз", як суб`єкт природної монополії, обмежений у своєму праві здійснення інших видів господарської діяльності (розділ 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017р. №201), а тому тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності відповідача. При цьому чинним тарифом не передбачені окремі статті витрат, за рахунок яких було б можливим швидко розрахуватися із заборгованістю згідно рішень судів, а тарифи встановлені НКРЕКП завдають товариству виключно збитки.

Відповідач зазначає про неможливість звернення стягнення на належне йому майно, оскільки таким майном є лише газорозподільна система, яка являє собою технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам. Звернення стягнення на зазначене майно створить загрозу безпечності, безаварійності, надійності та безперебійності газопостачання.

Також, відповідач зазначає, при розгляді Окружним адміністративним судом м.Києва справи №826/15132/15 встановлено той факт, що для АТ "Вінницягаз" діє економічно необґрунтований тариф, який не покриває усіх витрат відповідача, отже, підтверджує відсутність дій АТ "Вінницягаз", спрямованих на умисне невиконання умов договору, що виключає вину відповідача в частині непроведення повних та своєчасних розрахунків за договором.

Водночас, в обґрунтування обставин, які свідчать про можливість виконання рішення суду у справі №902/537/18 у майбутньому, АТ "Вінницягаз" вказує на ухвалення 29.11.2019р. на відкритому обговоренні проектів постанов НКРЕКП проекту постанови НКРЕКП "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Вінницягаз". Зазначеним проектом постанови передбачено установити відповідачу тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2020р., в т.ч. передбачивши в структурі тарифу з 01.07.2020р. компенсації витрат за попередні періоди (рядок 2.2.2 структури тарифу).

Також, АТ "Вінницягаз" передбачає відшкодування майнової шкоди, завданої останньому неправомірними діями Міненерговугілля та НКРЕКП, яка є предметом розгляду у справі №910/18570/17, що перебуває у провадженні Господарського суду м.Києва.

Отже, на думку відповідача (боржника), після встановлення НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу та/або відшкодування завданої майнової шкоди, АТ "Вінницягаз" отримає змогу виконати рішення Господарського суду Вінницької області у даній справі без завдання істотної шкоди майновому стану відповідача та без доведення його до банкрутства. При цьому АТ "Вінницягаз" вважає, що відстрочення даного рішення суду не призведе до погіршення фінансового стану позивача, оскільки відповідно до інформації опублікованої на офіційному сайті позивача АТ "НАК "Нафтогаз України" від господарської діяльності має прибуток за результатами 2018 року в розмірі 13,6 млрд.грн. (чистий прибуток) та за результатами першого півріччя 2019 року у розмірі 24,7 млрд.грн..

Враховуючи вище викладене слід зазначити, що відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012).

У п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція), захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п.35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. в справі "Півень проти України").

Згідно п.4.2 рішення Європейського суду від 27.07.2004р. у справі "Ромашов проти України" невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Таким чином, основною ідеєю (аксіомою) права на судовий захист (права на суд) є не лише прийняття судом рішення про захист прав та інтересів особи, а й виконання зазначеного судового рішення, яке в країні, що поважає верховенство права, не може залишатися невиконаним та є складовою частиною судового розгляду.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Частиною 1 ст.331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У відповідності до ч.ч.3,4 ст.331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Слід зазначити, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про відстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника, позаяк остання не може надаватися виключно в інтересах боржника, із посиланням на необхідність поліпшення його фінансового стану. Відстрочка, надана за відсутності виняткових обставин, негативно впливає на охоронюваний законом інтерес стягувача.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань. При цьому, дослідивши подані АТ "Вінницягаз" документи на підтвердження збиткової діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі №813/8842/13-а.

Водночас, оскільки п.1 ст.6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Враховуючи тривалість спору у даній справі, у контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Враховуючи вище викладене, слід дійти висновку, що наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну господарську діяльність відповідача, отже, не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення.

Зазначені АТ "Вінницягаз" обставини вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому скрутне фінансове становище підприємства є наслідком діяльності роботи підприємства та не є винятковими підставами для надання відстрочки або розстрочки в розумінні ст. 331 ГПК України.

Також, слід вказати, що надання відстрочки у виконанні цього рішення в один рік, на думку суду, не відповідає (суперечить) принципу правової визначеності та остаточності судового рішення, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права.

Суд, при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення, повинен враховувати можливі негативні наслідки як для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, так і для стягувача при затримці виконання рішення суду та не допускати настання таких наслідків.

З огляду на викладене та дослідивши клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованим висновком місцевого господарського суду про відмову у його задоволенні, оскільки заявником не доведено належними доказами виключності обставин, що спричинили неможливість виконання судового рішення у даній справі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржниками не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційних скаргах.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 слід залишити без змін, а апеляційні скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", м.Вінниця та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2020р. у справі №902/537/18 - без змін.

2. Справу №902/537/18 повернути до Господарського суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "24" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.