РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.02.2022Справа № 910/10347/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго»

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

про стягнення 13143820,59 грн

за участі представників:

від позивача - Балда-Денисюк Л.М. (уповноважений представник);

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Відкрите акціонерне товариство «Тернопільобленерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Укрінтеренерго» з вимогою про стягнення 13143820,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2018 між ВАТ «Тернопільобленерго» до ДП «Укрінтеренерго» було укладено Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №417 відповідно до умов якого позивач надає послуги з розподілу електричної енергії споживачем відповідача, а останній здійснює оплату за отримані послуги та інші платежів відповідно до умов договору. Проте, як зазначає позивач у зв`язку із неналежним виконанням умов договору в частині оплати за отримані послуги у період з червня по грудень 2020 року та з січня по травень 2021 року за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 11334516,94 грн, яку ВАТ «Тернопільобленерго» просить стягнути. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 429030,91 грн, 3 % річних в розмірі 103683,12 грн, 7 % річних в розмірі 789074,23 грн та пеню в розмірі 487515,39 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач заперечив проти позову посилаючись на те, що ДПЗД «Укрінтеренерго» є постачальником електричної енергії «останньої надії», проте в нього відсутні преференції і свою діяльність здійснює на правах звичайного електропостачальника. Разом з тим, у зв`язку із невиконанням кінцевими споживачами електричної енергії своїх зобов`язань, у відповідача наявна заборгованість перед оптовим постачальником електроенергії, відтак відповідач позбавлений можливості розраховуватись за отримані послуги з розподілу електричної енергії. При тому, як зазначає відповідач, рівень розрахунків споживачів, розташованих на території ліцензованої діяльності позивача за 2019 рік становить 60%. Окрім того, відповідач звертає увагу, що договір має дискримінаційний характер та обтяжливі умови для відповідача.

Позивачем було подано до Господарського суду міста Києва заяву про зміну предмету позову, яка за своє суттю є заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивачем було проведено донарахування штрафних санкцій станом на 27.10.2021, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11334516,94 грн, пеню у розмірі 822116,53 грн, 3% річних у розмірі 228518,07 грн, інфляційні втрати в розмірі 576469,72 грн та 7% штрафу у розмірі 793416,16 грн.

В судовому засіданні 10.02.2022, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Представник відповідача в судове засідання 10.02.2022 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» на період з 1 січня 2019 року до 31 грудня 2021 року. Територія здійснення діяльності ДПЗД «Укрінтеренерго» як постачальника «останньої надії» - територія України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

19.12.2018 Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» підписало заяву-приєднання до Договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, за яким Оператором системи є Відкрите акціонерне товариство «Тернопільобленерго».

Судом встановлено, що 29.12.2018 між Відкритим акціонерним товариством «Тернопільобленерго» (далі - Оператор системи) та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі - Постачальник) укладено Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії №417 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови передачі розподілу електричної енергії споживачам постачальника як послуги Оператора системи. Укладається сторонами з урахуванням статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Постачальника до умов цього договору.

Пунктами 2.1.15 та 2.1.16 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі також - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312 (надалі - ПРРЕЕ) передбачено, що оператор системи не має права відмовити електропостачальнику, який звертається щодо укладення договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення діяльності відповідного оператора системи. Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, розробляється оператором системи на основі додатка 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному веб-сайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору. Як передбачено п.1.2 Договору, умови договору є однаковими для всіх електропостачальників та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312.

Пунктом 2.1 договору визначено, що на підставі договору Оператор системи забезпечує недискримінаційний доступ Постачальника до мереж Оператора системи з метою реалізації Постачальником як суб`єктом роздрібного ринку своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності Оператора системи.

Відповідно до п. 2.2. Договору, постачальник здійснює оплату послуг з розподілу згідно з умовами глави 3 цього Договору та інших послуг Оператора системи згідно з порядком розрахунків, який є додатком 2 до цього Договору.

Згідно з п. 3.1. Договору, ціна договору складає вартість послуг з розподілу за сукупністю споживачів балансуючи групи постачальника.

Розділом 3 договору передбачено, що розрахунковим періодом для цілей цього Договору є календарний місяць; при цьому, оплата послуг з розподілу здійснюється Постачальником у формі попередньої оплати згідно додатку 2 «Порядок розрахунків».

У п. 4.2 Договору визначені обов`язки постачальника, а саме: виконувати умови цього договору; здійснювати оплату послуг з розподілу електричної енергії у повному обсязі згідно з умовами глави 3 цього Договору та інших платежів, необхідність яких випливає з умов цього Договору.

Договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання (п. 9.1 Договору).

Судом встановлено, що у червні 2020 - травень 2021 року позивачем надано відповідачу послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 11334516,94 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами надання-отримання послуг з розподілу електричної енергії електромережами ВАТ «Тернопільобленерго», а саме:

- акт №01100-00156 від 30.06.2020 за червень 2020 року на суму 12695,83 грн;

- акт №01100-00178 від 31.07.2020 за липень 2020 року на суму 10444,87 грн;

- акт №01100-00211 від 31.08.2020 за серпень 2020 року на суму 16571,93 грн;

- акт №01100-00293 від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 8404,01 грн;

- акт №01100-00337 від 31.12.2020 за грудень 2020 року на суму 69648,86 грн;

- акт №01100-00019 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 4635411,97 грн;

- акт №01100-00051 від 28.02.2021 за лютий 2021 року на суму 4110018,01 грн;

- акт №01100-00083 від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 1903357,28 грн;

- акт №01100-00122 від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 505936,64 грн;

- акт №01100-00154 від 31.05.2021 за травень 2021 року на суму 62027,54 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств. Акт №01100-00154 від 31.05.2021 за травень 2021 року був направлений на адресу відповідача, що підтверджується наданою копію фіскального чека, проте, відповідачем не було повернуто підписаного зі своєї сторони вказаного акту.

При цьому відповідачем не заперечувались обсяги отриманих послуг з розподілу електричної енергії за Договором.

Відповідно до пункту 1 Порядку розрахунків (Додаток 2 до Договору Електропостачальника про надання послуг з розподілу), постачальник зобов`язується своєчасно сплачувати оператору системи вартість послуг з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять в балансуючу групу Постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання на умовах, вказаних в Договорі та цьому додатку.

Згідно п.2 Порядку розрахунків, Постачальник здійснює оплату послуг з розподілу електричної енергії плановими платежами у таких співвідношеннях:

- до 10 числа поточного місяця у розмірі 35% замовленого обсягу купівлі електричної енергії, який визначено згідно з п.4 цього Додатку до Договору, на поточний рахунок Оператора системи;

- до 20 числа поточного місяця у розмірі 35% замовленого обсягу купівлі електричної енергії, який визначено згідно з п.4 цього Додатку до Договору, на поточний рахунок Оператора системи;

- останнього банківського дня поточного місяця у розмірі 30% замовленого обсягу купівлі електричної енергії, який визначено згідно з п.4 цього Додатку до Договору, на поточний рахунок Оператора системи.

Розрахунковим вважається період з 01 числа місяця по останній календарний день цього місяця включно (календарний місяць). (п.3 Порядку розрахунків)

Відповідно до п.4 Договору, вартість послуг з розподілу електричної енергії Оператору системи визначається на основі визначених у Повідомленні про заявлений обсяг купівлі електричної енергії на Оптовому ринку електричної енергії України обсягів купівлі електричної енергії споживачами Постачальника.

Як зазначено у п.7 Порядку розрахунків, за підсумками розрахункового періоду обсяг фактично розподіленої електричної енергії зазначається в Акті отримання-надання послуг з розподілу електричної енергії, який оформлюється відповідно до додатку 4 цього Договору.

У разі, якщо вартість обсягу фактично розподіленої електричної енергії перевищує суму сплачених планових платежів, остаточна сума (різниця між сумою вартості фактичного розподіленого обсягу електричної енергії та сумою сплачених планових платежів) має бути сплачена до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно п.8 Порядку розрахунків, у разі несвоєчасної оплати обумовлених Договором платежів, Постачальник сплачує Оператору системи пеню у розмірі 0,2% розміру платежу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума боргу сплачується з врахуванням 3% річних і встановленого індексу інфляції за час прострочення.

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача за Договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, відсутність у матеріалах справи доказів погашення зазначеної заборгованості або наявності будь-яких обставин, які б свідчили про відсутність такого боргу перед позивачем наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості у сумі 11334516,94 грн.

Окрім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 822116,53 грн, 3% річних у розмірі 228518,07 грн, інфляційні втрати в розмірі 576469,72 грн та 7% штрафу у розмірі 793416,16 грн.

За внесення платежів передбачених договором, з порушення терміні, визначених порядком розрахунків, постачальник відшкодовує оператору системи пеню у розмірі 0,2% за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком (п.6.6. Договору).

Перевіривши розмір заявленої до стягнення суми пені з в межах періоду встановлено ст.232 ГК України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних у цій частині та стягнення з відповідача пені в розмірі 822116,53 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 228518,07 грн та інфляційних втрат в розмірі 576469,72 грн, суд вважає за необхідне зазначите наступне.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що при здійсненні вказаного нарахування позивачем допущено арифметичні помилки, у зв`язку з чим здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення суми за визначені позивачем періоди, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 228414,54 грн.

Щодо розрахунку інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що розрахунок інфляційних втрат позивача у розмірі 576469,72 грн є арифметично вірним, а тому підлягає задоволенню повністю.

Стосовно вимоги позивача про стягнення 7% штрафних згідно ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України, суд вважає зазначити наступне.

За змістом статті 231 ГК України, штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача 7% штрафних згідно ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 11334516,94 грн, пені у розмірі 822116,53 грн, інфляційні втрати у розмірі 576469,72 грн та 3% річних у розмірі 228414,54 грн.

Заперечення відповідача щодо неукладення договору, невизначеність редакції договору, до якого приєднався відповідач, судом відхиляються, оскільки спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема наявною заявою - приєднання та підписаними сторонами актами на виконання вказаного договору. Крім того відповідачем не надано доказів існування іншої редакції договору.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо несвоєчасного проведення розрахунків споживачів перед відповідачем, що призвело до значної заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки договір №417 від 29.12.2018 укладений саме з ДПЗД «Укрінтеренерго», на якого покладений обов`язок сплати вартості наданих послуг, а тому наявність заборгованості у споживачів відповідача не звільняє останнього від передбаченої законом відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Також суд зазначає, що наявність особливого алгоритму розрахунків, що викликаний умовами функціонування галузі, не звільняє відповідача від обов`язку належного виконання договірних зобов`язань та не обумовлена сторонами в укладеному між ними договорі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Разом з тим, з урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85; ідентифікаційний код 19480600) на користь Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» (46010, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Енергетична, буд. 2; ідентифікаційний код 00130725) суму основної заборгованості у розмірі 11334516 (одинадцять мільйонів триста тридцять чотири тисячі п`ятсот шістнадцять) грн 94 коп., пеню у розмірі 822116 (вісімсот двадцять дві тисячі сто шістнадцять) грн 53 коп., 3% річних у розмірі 228414 (двісті двадцять вісім тисяч чотириста чотирнадцять) грн 54 коп., інфляційні втрати у розмірі 576469 (п`ятсот сімдесят шість тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн 72 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 194422 (сто дев`яносто чотири тисячі чотириста двадцять дві) грн 76 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання: 17.02.2022.

Суддя Я.В. Маринченко