РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2022Справа № 910/19256/21
За позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль"

до Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК"

про стягнення 5717,47 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" (далі - відповідач) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (далі - позивач) боргу та санкцій за договором купівлі-продажу теплової енергії №1914 від 01.02.2020, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно оплатити поставлену йому теплову енергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі, оскільки відповідна ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у позові та зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань,.

В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення, яке підтверджує факт вручення відповідачу копії ухвали суду про відкриття провадження у даній справі (дата отримання - 07.12.2021).

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2020 між позивачем як постачальником (Теплопостачальна організація) та відповідачем як споживачем укладено Договір купівлі-продажу теплової енергії №1914 з додатками до нього (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується постачати споживачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором (п. 1.1 Договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем проводяться у грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до тарифів встановлених згідно чинного законодавства України. Тариф за постачання теплової енергії встановлюється у розмірі 1715,149 грн. за 1 Гкал з ПДВ (п. 6.1 Договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2 Договору).

Відповідно до п. 6.3 Договору оплата за теплову енергію здійснюється споживачем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30% попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70% вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту споживачем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за отриману теплову енергію (п. п. 3.2.2 Договору).

Згідно з п. 10.1 Договору він набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання фінансових зобов`язань.

На виконання умов Договору позивачем було надано послуги відповідачу з теплопостачання у квітні 2020 року на загальну суму 18883,78 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №3392 від 30.04.2020.

Позивач зазначає, що відповідачем лише частково було оплачено вартість отриманої у квітні 2020 року теплової енергії, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 5030,11 грн.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування вказаної інформації.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки надання позивачем та отримання відповідачем теплової енергії за Договором підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати вартості у повному обсязі суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 5030,11 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати наданих йому послуг, позивач також нарахував на суму боргу (5030,11 грн.) фінансові санкції, а саме 487,92 грн. інфляційних втрат (за період з 01.06.2020 по 31.07.2021) та 199,44 грн. 3% річних (за період з 21.05.2020 по 16.09.2021).

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, доданий позивачем до позову, судом перевірено і визнано обґрунтованим (зокрема, оскільки розраховані позивачем фінансові санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом; відповідачем не доведено протилежного), а їх розмір є доведеним залученими позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку відповідача.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, належними засобами доказування доводів позивача не спростував. Станом на день ухвалення рішення матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем спірної суми боргу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100; ідентифікаційний код 23494714) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична 1; ідентифікаційний код 00130850) 5030 (п`ять тисяч тридцять) грн. 11 коп. основного боргу, 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 92 коп. інфляційних втрат, 199 (сто дев`яносто дев`ять) грн. 44 коп. 3% річних та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків