Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1022/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Калушторгсервіс",

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Лилак Галини Миколаївни,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Калуська міська рада

про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном

за участю:

від позивача: Бойко Роман Богданович - адвокат, (ордер на надання правової допомоги серія ІФ № 102763 від 15.11.2021; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1477 від 11.02.2009; посвідчення адвоката № 1477 від 11.02.2009)

від позивача: Гордій Василь Ярославович - представник, (витяг з ЄДР; паспорт № 005051437 від 07.08.2020)

від відповідача: Лилак Галина Миколаївна - фізична особа - підприємець, (витяг з реєстру платників єдиного податку № 117 від 17.06.2017)

від відповідача: Шевченко Наталія Павлівна - адвокат, (ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ІФ № 004549 від 29.11.2021; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ІФ № 001736 від 07.08.2020; посвідчення адвоката № 001736 від 07.08.2020)

від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ( Калуської міської ради): представники не з`явились

установив: товариство з обмеженою відповідальністю "Калушторгсервіс" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Лилак Галини Миколаївни (далі відповідач) про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном.

Позовні вимоги обгрунтовані незаконним зайняттям відповідачем по справі торгового місця №53 за адресою: вул. Дзвонарська, м. Калуш, зокрема без укладення відповідного на те договору та здійснення оплати за її користування. У позовній заяві позивач також зазначив наступний орієнтовний розрахунок судових витрат: 2 270 грн - судового збору, 1 800 грн - оплата нотаріальних послуг щодо засвідчення підписів свідків у заявах (витрати пов`язанні із вчиненням інших процесуальних дій) та витрати на професійну правничу допомогу - 10 000 грн 00к.

Ухвалою суду від 25.10.2021 Господарський суд Івано-Франківської області прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.11.2021 о 10:00.

Ухвалою - повідомленням від 15.11.2021 відкладено підготовче судове засідання на 29.11.2021.

22.11.2021 відповідачем по справі через канцелярію Господарського суду Івано-Франківської області подано відзив на позов (вх.№18546/21 від 22.11.2021). Відповідач проти позову заперечив та просив суд в позові відмовити. Свої заперечення обгрунтовує тим, що позивач у справі станом на момент звернення з позовом до суду не є власником спірної земельної ділянки, на якій розташоване торгове місце, ані законним користувачем цієї земельної ділянки, оскільки договір оренди на підставі якого позивач по справі орендував спірну земельну ділянку припинив свою дію. У відзиві на позовну заяву, відповідач також просить суд про відшкодування йому у разі відмови в позові, вартості послуг професійно-правничої допомоги в розмірі 10 000 грн 00к.

29.11.2022 представником позивача подано до суду клопотання (вх.№20560/21 від 29.11.2021) про зупинення провадження у справі №909/1022/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №909/8/21.

В судовому засіданні 29.11.2022 судом оголошено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання (вх.№20560/21 від 29.11.2021) про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 29.11.2021 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Калуську міську раду, а розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 14.12.2021.

Ухвалою суду від 14.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 28.01.2022, а підготовче судове засідання відкладено на 11.01.2022.

10 січня 2022 року третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Калуська міська рада подала до Господарського суду Івано-Франківської області пояснення у справі (вх.№ 290/22 від 10.01.2022) відповідно до якого зазначив, що оскільки строк дії договору оренди землі , укладеного між Калуською міською радою та ТОВ "Калушторгсервіс" припинено і позивач по справі не є орендарем спірної земельної ділянки, а тому рішення у даній справі не може вплинути на права та обов`язки Калуської мыської ради.

Ухвалою від 11.01.2022 Господарський суд Івано-Франківської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.02.2022.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду Івано-Франківської області "Про вжиття заходів щодо запобігання поширенню коронавірусу COVID-19" №21 від 24.01.2022, з метою попередження виникнення та запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, збереження життя, здоров`я відвідувачів, працівників суду суддям Господарського суду Івано-Франківської області, рекомендовано суддям відкласти розгляд судових справ, призначених на період запровадження на території Івано-Франківської області червоного рівня епідемічної небезпеки.

Ухвалою від 25.01.2022 Господарський суд Івано-Франківської області, з урахуванням вказаного вище розпорядження заступника голови суду, визначив іншу дату щодо розгляду справи по суті, зокрема 15.02.2022.

15.02.2022 відповідач по справі подав до Господарського суду Івано-Франківської області клопотання про відновлення підготовчого провадження для долучення доказів (вх.№2358/22 від 15.02.2022). Вказане клопотання мотивує необхідністю встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для її вирішення та необхідністю підтвердження їх належними доказами, зокрема такими як: відповідь Головного управління статистики в Івано-Франківській області від 20.01.2022 №17-16/73-22, звіти "1-Підприємство".

В судовому засіданні представник відповідача зазначене вище клопотання підтримав та просив суд про його задоволення.

В судовому засіданні 15.02.2022 суд оголосив протокольну ухвалу суду про відмову в задоволенні клопотання про відновлення підготовчого провадження для долучення доказів (вх.№2358/22 від 15.02.2022).

При цьому суд виходив з наступного.

Главою 6 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

Разом з тим, суд враховує , що у пункті 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 сформульовано такий правовий висновок: "Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя".

В спірному випадку у відповідача по справі було достатньо часу для подання суду зазначених ним доказів для належного вирішення спору, крім того, суду не наведено підстав що унеможливлювали подачу цих доказів на стадії підготовчого провадження.

А тому, з урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про відновлення підготовчого провадження та долучення доказів.

15 лютого 2022 року відповідачем по справі подано також до суду клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№2540/22 від 15.02.2022) до набрання законної сили судовим рішенням у справі №909/52/22. Вказане клопотання відповідач мотивує розглядом господарським судом Івано-Франківської області справи 909/52/22 предметом розгляду якого є визнання права власності за ФОП Лилак Г.М на торгівельний кіоск. А тому прийняття рішення по даній справі може вплинути на прийняття рішення по справі №909/1022/21.

В судовому засіданні 15.02.2022 суд оголосив протокольну ухвалу суду про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№2540/22 від 15.02.2022), при цьому суд виходив з наступного.

Приписами п.5 ч.2 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України передбачено про зобов`язання суду щодо зупинення провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається у порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. При цьому суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідачем по справі ФОП Лилак Г.М. не доведено, а судом не вбачається об`єктивної неможливості розгляду спірного позову до вирішення справи №909/52/22. Наявні у справі докази достатні для встановлення та оцінення фактичних обставин у справі.Одночасно судом враховано ,що предметом спору у справі №909/52/22 права власності на кіоск натомість у справі № 909/1022/21 позивач просить усунути перешкоди у користуванні торговим місцем №53 за адресою: вул. Дзвонарська, м. Калуш

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№18546/21 від 22.11.2022 року).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Калуська міська рада повноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча про розгляд справи повідомлена належним чином, будь-яких клопотань по справі не подала.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, встановив наступне.

28 вересня 2015 року між Калуською міською радою (по договору - орендодавець/по справі - третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору) та ТОВ "Калушторгсервіс" (по договору - орендар/по справі - позивач) укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :10:006:0013) площею 0, 1726 га в строкове платне користування для облаштування торгівельної площатки, яка знаходиться за адресою: м. Калуш на вул. Дзвонарська. термін дії договору до 17.09.2020 року.

На вказаній спірній земельній ділянці позивач по справі розташував торгові ряди №з/п 1-5, які виготовлені товариством самостійно та обліковуються на балансі товариства як основні засоби , що підтверджується первинними бухгалтерськими документами , які долучені до матеріалів справи.

Відповідач по справі користується частиною торгових рядів, зокрема торговим місцем №53 без укладення договору та відповідно без оплати. Ключі від захисних ролетів знаходяться у відповідача по справі.

06.02.2021 року позивач по справі звернувся до відповідача із Вимогою про звільнення останнім торгового місця №53 до 09.02.2021 включно.

10.02.2021 року позивач по справі склав Акт про те, що відповідач станом на 10.02.2021 вимоги про звільнення спірного торгового місця не виконав (копія акту знаходиться в матеріалах справи).

Листом №3246/108/59/2021 від 19.02.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи, позивач звернувся до Калуського відділу поліції.

В ході розгляду звернення, Калуським відділом поліції відібрані пояснення Лилак Г.М. (відповідач по справі) та Савчук О.І. (директор ТОВ "Калушторгсервіс") та встановлено, що інформація частково знайшла своє відображення.

Довідкою РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 22.02.2021 про результати розгляду звернення позивача Листом №3246/108/59/2021 від 19.02.2021 встановлено, що в спірному випадку має місце цивільно-правові відносини, які є підставою для звернення з позовом до суду.

Зазначені обставини стали підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Калушторгсервіс" із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Лилак Галини Миколаївни про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном.

За наведеного, суд виходить з наступного.

За змістом ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно п.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В силу частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Наведена правова норма кореспондується з ч.1, 2 ст.321 ЦК України: право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями статті 391 ЦК України унормовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, під час розгляду позову про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном позивач насамперед має підтвердити право власності на спірне майно та надати суду відповідні докази.

Як встановлено судом, на спірній земельній ділянці (кадастровий номер :10:006:0013) площею 0, 1726 га яка знаходиться за адресою: м. Калуш на вул. Дзвонарська , яка передавалась в оренду позивачу на підставі Договору оренди землі від 28.09.2015 року, знаходяться торгові ряди, що в свою чергу поділені на павільйони з відповідною нумерацією, які належать позивачу, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами товариства, копії яких долучені до матеріалів справи, зокрема: звіт №28/21 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкта, наказ ТОВ "Калушторгсервіс" №3 від 31.07.2015 року, Довідка №3 від 20.10.2021, наказ ТОВ "Калушторгсервіс" №8 від 30.04.2021, Акти списання основних засобів, розрахунок результатів списання об`єктів від 13.05.2021,відомості нарахування амортизації основних засобів, план схема земельної ділянки.

З огляду на зміст наведених правових норм, власник має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає йому користуватися і розпоряджатися своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого перебуває річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися та розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою для звернення з негаторним позовом є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне чинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Право власності як абсолютне право має захищатися лише у разі доведення самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин належить до предмета доказування у справах за такими позовами.

З урахуванням наведеного вище, судом встановлено право власності позивача на спірний об`єкт (торгове місце №53, розташованого на земельній ділянці площею 0,1726, кадастровий номер :10:006:0013, яка знаходиться за адресою: м. Калуш на вул. Дзвонарська).

Факт існування перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей щодо розпорядження або (та) користування належним йому майном підтверджується тим, що це майно є не доступним, через облаштовані на спірному торговому місці ролети, які закриті ключом. Ключ знаходиться у відповідача по справі. Такі обставини мають триваючий характер і не заперечуються відповідачем.

Щодо твердження відповідача, як на доказ спростування позовних вимог, що позивач у справі станом на момент звернення з позовом до суду не є власником спірної земельної ділянки, на якій розташоване торгове місце, ані законним користувачем цієї земельної ділянки, оскільки договір оренди на підставі якого позивач по справі орендував спірну земельну ділянку припинив свою дію, то суд вважає його безпідставним та необгрунтованим. Адже припинення договору оренди земельної ділянки, на якій розташований спірний об`єкт ніяким чином не знаходить правового відображення щодо спростування права власності позивача на об`єкт (торгове місце №53, розташоване на земельній ділянці площею 0,1726, кадастровий номер :10:006:0013, яка знаходиться за адресою: м. Калуш на вул. Дзвонарська).

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, а частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Ці способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

У кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (Верховний Суд України, "Аналіз практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України").

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст.79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Із приписів вищенаведених правових норм випливає, що позивач, звернувшись до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, зобов`язаний довести наявність або відсутність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що пов`язані з його особою.

У рішенні Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч. 1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до статті 236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини 1 статті 237 ГПК при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

За приписом статей 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем доведено та документально підтверджено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, а також обрано вірний спосіб захисту порушеного права, відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат по справі.

При зверненні з позовом до суду позивач у позовній заяві зазначив орієнтовний розрахунок судових витрат: 2 270 грн - судового збору, 1 800 грн - оплата нотаріальних послуг щодо засвідчення підписів свідків у заявах (витрати пов`язанні із вчиненням інших процесуальних дій) та витрати на професійну правничу допомогу - 10 000 грн 00к.

З урахуванням приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України та результату розгляду справи (задоволення позову) судовий збір по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Щодо інших судових витрат по справі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких зокрема відносяться витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

В судовому засіданні з урахуванням вимог приписів ст. 129, зокрема, його п.8 представником позивачем заявлено усне клопотання про відшкодування позивачу по справі за рахунок відповідача витрат пов`язаних з розглядом справи, докази понесення яких буде надано відповідачем протягом 5-ти днів, після ухвалення судом рішення.

Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Щодо заявленого відповідачем у відзиві на позовну заяву клопотання про відшкодування йому вартості послуг професійно-правничої допомоги в розмірі 10 000 грн 00к., то суд зазначає, що вказані витрати, суд, з урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та результату розгляду справи (позов задоволено) залишає за відповідачем.

Керуючись ст. 73, 74, 86, 123, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Калушторгсервіс" до фізичної особи - підприємця Лилак Галини Миколаївни про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном задовольнити.

Фізичній особі-підприємцю Лилак Галині Миколаївні ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) усунути перешкоди товариству з обмеженою відповідальністю "Калушторгсервіс" (просп. Лесі Українки, 12/204, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304, код 39896737) у користуванні та розпорядженні торговим місцем №53, розташованому на земельній ділянці площею 0,1726 га, кадастровий номер :10:006:0013 по вулиці Дзвонарська, м. Калуш, Івано-Франківська область шляхом звільнення від належних їй товару і речей та передати ключі від захисних ролетів.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лилак Галини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Калушторгсервіс" (просп. Лесі Українки, 12/204, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304, код 39896737) 2 270 грн 00к. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного Господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.03.2022

Суддя О. М. Фанда