РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022Справа № 910/19664/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанет Істерн Юроп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінарт Капітал Інвест»

про стягнення 65 000, 00 грн.

Представники: без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віанет Істерн Юроп» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінарт Капітал Інвест» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 65 000, 00 грн за надання невиключної ліцензії за період з 01.06.2021 по 31.10.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за ліцензійним договором № 21/70 про надання невиключного суміжного права від 01.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанет Істерн Юроп» залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Віанет Істерн Юроп» строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.12.2021 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанет Істерн Юроп» про усунення недоліків позовної заяви (надіслана на електронну пошту суду).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

19.01.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанет Істерн Юроп» надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанет Істерн Юроп» про забезпечення позову - відмовлено.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 14.12.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 60, офіс 211.

З матеріалів справи вбачається, що до суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення представнику відповідача 29.12.2021 ухвали Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Віанет Істерн Юроп» (далі - ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінарт Капітал Інвест» (далі - ліцензіат) укладено ліцензійний договір № 21/70 про надання невиключного суміжного права, умовами якого передбачено, що ліцензіар на умовах, визначених у цьому договорі, надає ліцензіату невиключне суміжне право на ретрансляцію програм (далі - невиключне право) за допомогою телекомунікаційних систем, використовуючи ресурс багатоканальної телемережі, а ліцензіат зобов`язується оплатити та використовувати надане йому право відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 3.3. договору, ліцензіар надає ліцензіату акт і рахунок-фактуру упродовж перших 10 (десяти) календарних днів місяця наступного за звітним.

Згідно п. 3.6.1. договору, ліцензіат зобов`язаний протягом 2 (двох) рбочих днів з дня отримання підписати акти і повернути один примірник акту ліцензіару, неповернення ліцензіатом підписаних актів протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня отримання від ліцензіара є фактом визнання ліцензіатом повного виконання ліцензіаром договірних зобов`язань з надання невиключної ліцензії та відсутності претензій.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що щомісячна сума винагороди за надання невиключної ліцензії (роялті), передбачений п. 2.1. цього договору, становить 15 000, 00 грн, без ПДВ (як операція, що не є об`єктом оподаткування ПДВ згідно абз. 2 п.п. 196.1.6. п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України та відповідно до п.п. 14.1.225 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України).

Загальна сума договору складається з сум винагороди за надання невиключної ліцензії (роялті), зазначених в актах, що підписані протягом дії цього договору (п. 4.2. договору).

У відповідності до п. 4.3. договору, сплата щомісячної винагороди проводиться ліцензіатом ліцензіару до 20 числа місяця наступного за звітним.

Цей договір набуває чинності з 01.01.2021 року та діє до 31.12.2021 року, а в частині розрахунків - до повного виконання (п. 6.1. договору).

Як зазначає позивач, ним на виконання умов договору було надано невиключну ліцензію (невиключне суміжне право на ретрансляцію програм) на загальну суму 65 000, 00 грн. за період з 01.06.2021 по 31.10.2021, на підтвердження чого надає акти надання послуг № 551 від 30.06.2021 на суму 15 000, 00 грн, № 649 від 31.07.2021 на суму 15 000, 00 грн, які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств, а також акти надання послуг № 748 від 31.08.2021 на суму 15 000, 00 грн, № 841 від 30.09.2021 на суму 15 000, 00 грн та 983 від 31.10.2021 на суму 15 000, 00 грн, які не містять підпису та печатки відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що вказані акти були надіслані відповідачу разом з повідомленням від 07.09.2021 про відклик невиключної ліцензії за договором № 21/70 від 01.01.2021, в якому позивач повідомив, що у зв`язку з систематичним та довготривалим порушенням відповідачем фінансових умов договору, невиключна ліцензія на право ретрансляції програм за договором відкликається з 14.09.2021, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 07.09.2021.

Проте, відповідач не підписав акти надання послуг № 748 від 31.08.2021 на суму 15 000, 00 грн, № 841 від 30.09.2021 на суму 15 000, 00 грн та 983 від 31.10.2021 на суму 15 000, 00 грн, вмотивовану відмову від його підписання не надав, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість на загальну суму 65 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання щодо оплати наданої невиключної ліцензії, зокрема щодо погашення заборгованості у розмірі 65 000, 00 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялась вимога від 11.10.2021, в якій позивач просив відповідача погасити заборгованість за договором № 21/70 від 01.01.2021 у строк до 20.10.2021, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 11.10.2021.

Проте, відповідач на вищезазначену вимогу відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1107 Цивільного кодексу України розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі ліцензійного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1109 Цивільного кодексу України у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1110 Цивільного кодексу України ліцензійний договір укладається на строк, встановлений договором, який повинен спливати не пізніше спливу строку чинності виключного майнового права на визначений у договорі об`єкт права інтелектуальної власності.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, надав відповідачу невиключну ліцензію (невиключне суміжне право на ретрансляцію програм) на загальну суму 65 000, 00 грн. за період з 01.06.2021 по 31.10.2021, на підтвердження чого надав акти надання послуг № 551 від 30.06.2021 на суму 15 000, 00 грн, № 649 від 31.07.2021 на суму 15 000, 00 грн, які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств, а також акти надання послуг № 748 від 31.08.2021 на суму 15 000, 00 грн, № 841 від 30.09.2021 на суму 15 000, 00 грн та 983 від 31.10.2021 на суму 15 000, 00 грн, які не містять підпису та печатки відповідача.

Судом також встановлено, що вказані акти були надіслані відповідачу разом з повідомленням від 07.09.2021 про відклик невиключної ліцензії за договором № 21/70 від 01.01.2021, в якому позивач повідомив, що у зв`язку з систематичним та довготривалим порушенням відповідачем фінансових умов договору, невиключна ліцензія на право ретрансляції програм за договором відкликається з 14.09.2021, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 07.09.2021.

Відповідно до п. 3.3. договору, ліцензіар надає ліцензіату акт і рахунок-фактуру упродовж перших 10 (десяти) календарних днів місяця наступного за звітним.

Згідно п. 3.6.1. договору, ліцензіат зобов`язаний протягом 2 (двох) рбочих днів з дня отримання підписати акти і повернути один примірник акту ліцензіару, неповернення ліцензіатом підписаних актів протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня отримання від ліцензіара є фактом визнання ліцензіатом повного виконання ліцензіаром договірних зобов`язань з надання невиключної ліцензії та відсутності претензій.

Отже, непідписання замовником актів наданих послуг у вказаний вище термін, за умови відсутності письмової вмотивованої відмови, є фактом визнання ліцензіаром повного виконання ліцензіатом своїх зобов`язань за договором, послуги вважаються наданими/виконаними у повному обсязі та прийнятими ліцензіаром без зауважень, відповідно ліцензіар зобов`язаний здійснити оплату послуг.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Однак, відповідач за надану невиключну ліцензію в період з 01.06.2021 по 31.10.2021 не розрахувався, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінарт Капітал Інвест» утворилась заборгованість у розмірі 65 000, 00 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до п. 4.3. договору, сплата щомісячної винагороди проводиться ліцензіатом ліцензіару до 20 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати винагороди на надану невиключну ліцензію у розмірі 65 000, 00 грн.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати наданої невиключної ліцензії, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 21/70 про надання невиключного суміжного права від 01.01.2021 і положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 65 000, 00 грн. підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанет Істерн Юроп» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінарт Капітал Інвест» (вул. Кирилівська, буд. 60, офіс 211, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код - 36146885) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віанет Істерн Юроп» (вул. Велика Васильківська, буд. 55, кімната 107, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код - 43111709) 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков