ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. м. Рівне Справа № 918/919/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянувши матеріали справи

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

до відповідача: Фермерського господарства "Голдфілд"

про: стягнення в сумі 22 351,50 грн.

та за зустрічним позовом: Фермерського господарства "Голдфілд"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

про: стягнення 18 893,53 грн.

секретар судового засідання: Коваль С.М.;

представники:

від ТОВ "Суффле Агро Україна": Стельмах Ю.;

від ФГ "ГОЛДФІЛД": Ярема С.;

ОПИС СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулось до Господарського суду Рівненської області з первісним позовом до відповідача Фермерського господарства "Голдфілд" про стягнення пені в сумі 22 351,50 грн.

Фермерське господарство "Голдфілд" звернулось до Господарського суду Рівненської області з зустрічним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 44 11,06 грн., з яких: 25 217,53 грн. заборгованості, 11 445,48 грн. інфляційних втрат, 1 977,34 грн. 3% річних, 5 470,71 грн. пені.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач за первісним позовом в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 19 лютого 2020 року між ТОВ "Суффле Агро Україна" та ФГ "Голдфілд" було укладено договір купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи №, за яким відповідач зобов`язався поставити позивачу товар в строки, передбачені в цьому договорі, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити його вартість.

Позивач за первісним позовом зазначає, що обставини виконання умов вказаного договору досліджувались в межах розгляду справи №918/263/21, та у зв`язку з порушенням умов укладеного договору судом задоволено позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за період з 31.10.2020 року по 31.03.2021 року.

В даному спорі позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом про стягнення пені нарахованої з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року, яка за обрахунком позивача за первісним позовом складає 22 351,50 грн..

Заперечуючи проти задоволення первісних позовних вимог, відповідач за первісним позовом вказує, що 27 лютого 2020 року ФГ "ГОЛДФІЛД" в забезпечення виконання зобов`язань за договором від 19 лютого 2020 року видано ТОВ "Суффле Агро Україна" аграрну розписку, якою було змінено умови договору, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем залишилось зобов`язання з поставки в строк до 30 жовтня 2020 року 152 тонни кукурудзи загальною вартістю 707 271,20 грн., з яких відповідачем за зустрічним позовом оплачено 698 092,20 грн..

В подальшому сторонами узгоджено підвищення вартості, за якою позивач за зустрічним позовом був зобов`язаний здійснити поставку товару.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що поставив на 10,140 тонн кукурудзи менше ніж обумовлено договором, а проте на суму 25 217,53 грн. більше ніж оплачено відповідачем за зустрічним позовом.

У зв`язку з вищезазначеними обставинами, ФГ "Голдфілд" заявлено зустрічні позовні вимоги про стягнення 25 217,53 грн. вартості поставленого та неоплаченого товару, крім того позивач за зустрічним позовом заявив вимоги про стягнення 11 445,48 грн. інфляційних втрат, 1 977,34 грн. 3% річних, 5 470,71 грн. пені.

У своєму відзиві на зустріну позовну заяву відповідач за зустрічним позовом вказує, що аграрна розписка, на яку посилається фермерське господарство не змінила умов укладеного між сторонами договору, в свою чергу обставини неналежного виконання умов договору встановлені судовим рішенням у справі №918/263/21, яке набрало законної сили.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 30 листопада 2021 року.

26 листопада 2021 року від Фермерського господарства "Голдфілд" до суду надійшла зустрічна позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 44 11,06 грн., з яких: 25 217,53 грн. заборгованості, 11 445,48 грн. інфляційних втрат, 1 977,34 грн. 3% річних, 5 470,71 грн. пені.

Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року прийнято зустрічну позову заяву для спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14 грудня 2021 р..

10 грудня 2021 року позивачем за зустрічним позовом подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивачем конкретизовано розрахунок заявлених до стягнення сум.

14 грудня 2021 року відповідачем за зустрічним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву.

В судовому засіданні 14 грудня 2021 року оголошено перерву до 11 січня 2022 року.

23 грудня 2021 року позивачем за первісним позовом подано відповідь на відзив на зустрічний позов.

Ухвалою суду від 11 січня 2022 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 26 січня 2022 року.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року розгляд справи відкладено на 15 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року закрито провадження у справі в частині зустрічних вимог Фермерського господарства "Голдфілд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про стягнення 25 217,53 грн. заборгованості.

В судовому засіданні представник ТОВ "Суффле Агро Україна" підтримав первісний позов, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

В судовому засіданні представник ФГ "Голдфілд" підтримав зустрічний позов, в задоволенні первісного позову просив відмовити.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

19 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом/покупець) та Фермерським господарством "Голдфілд" (позивач за зустрічним позовом/відповідач за первісним позовом/продавець) було укладено договір купівлі - продажу майбутнього врожаю кукурудзи № (надалі -договір), відповідно до предмету якого продавець зобов`язався поставити покупцю товар в строки, передбачені договором, а покупець - прийняти товар та сплатити його вартість.

У пункті 1.2. договору сторони погодили залікову вагу/кількість - 300 тон та ціну товару - 4 653,10 грн/тонну, а також загальну вартість договору, яка становить з ПДВ 1 395 930,00 грн., що еквівалентно 57 000,00 доларів США.

Відповідно до пункту 7.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін та діє до моменту виконання сторонами усіх своїх обов`язків за договором.

Згідно з пункту 3.1. договору поставка товару здійснюється на умовах СРТ відповідно до ІНКОТЕРМС 2010/2020. Місцем поставки є будь-який із портових терміналів (надалі - зерновий склад) на цілковито одноособовий вибір покупця в таких портах: Одеському, Південному, Чорноморську. Покупець зобов`язаний завчасно повідомляти продавця у будь-який зручний спосіб (у тому числі засобами електронного зв`язку) про місце поставки. За додатковою угодою сторін, поставка товару також можлива на умовах EXW Державне підприємство "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" Рівненська область, м. Радивилів, вул. Волковенка, 11 відповідно до ІНКОТЕРМС 2010.

За пунктом 3.3. договору продавець зобов`язується здійснити поставку всього об`єму товару у строк до 30 жовтня 2020 року.

Продавець зобов`язаний поставляти товар вантажними автомобілями або залізничним транспортом (хопер-вагони зерновози). Для оптимізації поставки, об`єм, термін та місце поставки кожної партії може додатково узгоджуватися представниками сторін у будь-який прийнятний спосіб (письмовий, електронна пошта, переговори тощо). Ця норма жодним чином не змінює обов`язку продавця поставити весь погоджений об`єм товару в погоджений строк, оскільки приймання товару в сезон врожаю здійснюється покупцем цілодобово (пункт 3.4. договору).

Пунктами 5.3, 5.4. договору погоджено, що товар вважається переданим продавцем за кількістю після підписання видаткової накладної в передбаченому законодавством порядку. Поставка товару на умовах EXW здійснюється відповідно до порядку переоформлення права власності на зерно на зерновому складі. Усі складські документи повинні відповідати вимогам Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого Наказом Мінагрополітики України від 27.06.2003 №198, та іншим вимогам законодавства. Товар вважається переданим продавцем за кількістю, вказаною у складській квитанції. Товар вважається переданим продавцем покупцю за якістю відповідно до посвідчення якості (форма № 47), виданим Зерновим складом (із можливістю застосування п.5.2. договору).

У пункті 4.1. договору визначено, що оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця. Покупець зобов`язується оплачувати вартість поставленого товару в такі строки: 80% вартості товару - протягом 3-х банківських днів після фактичної поставки та надання видаткової накладної, 20% вартості товару - протягом 3-х банківських днів після фактичної реєстрації податкової накладної згідно з чинним законодавством України та наданням усіх документів, вказаних у п. 3.2, 3.7. договору.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Як слідує з рішення Господарського суду Рівненської області від 31 травня 2021 року у справі №918/263/21, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 вересня 2021 року, 06.10.2020 року позивач направив на офіційну електронну адресу відповідача детальні транспортні інструкції, де вказано, що поставка товару: кукурудза 3 класу врожаю 2020 року, може бути здійснена як автомобільним, так і залізничним транспортом на термінал ТОВ "Транссервіс 2008", в квоту SOUFFLET NEGOSE S.A.S, експортер вантажу ТОВ "Суффле Агро Україна", пункт розвантаження: Одеська область, Овідіопільський район, с.Молодіжне, вул. Залізнична, 2, переадресування вантажу: Одеська область, м. Чорноморськ, вул.Промислова, 1.

26.10.2020 року позивач звернувся до відповідача з листом №1 через зволікання із поставкою з проханням виконати умови договору належним чином та поставити покупцю товар.

У зв`язку із затримкою та неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань сторони погодили поставку товару: пункт розвантаження: ПрАТ "Славутський солодовий завод", Хмельницька область, Славутський район, с.Крупець, вул.Б.Хмельницького ,43.

Відповідач поставив позивачу частину товару - 139,880 тон кукурудзи, що підтверджується видатковими накладними № від 03.02.2021, № від 04.02.2021, товарно-транспортними накладними №7, 8 від 03.02.2021, №11, 12 від 04.02.2021, зобов`язання за договором в частині поставки товару у кількості 160,12 тон так і не виконав.

18.03.2021 позивач направив на адресу відповідача лист з вимогою виконати зобов`язання та поставити частину товару, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Станом на момент звернення до суду відповідач не виконав умови договору, поставку товару у повному обсязі не здійснив.

Вказаним судовим рішенням позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Фермерського господарства "Голдфілд" про стягнення 336 764,57 грн. задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства "Голдфілд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 70 000,00 грн. пені та 149 010,87 грн. 20% штрафу. У задоволенні позовних вимог про стягнення 74 505,44 грн. 10% штрафу та 43 248,26 грн. пені відмовлено.

Таким чином позивач вказує, що за порушення виконання зобов`язання за період з 31 жовтня 2020 року по 31 березня 2021 року судовим рішенням встановлено наявність підстав для нарахування неустойки у вигляді пені.

Відповідно до пункту 6.2. договору, у разі затримки поставки товару у заліковій вазі продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого товару за кожен день прострочення.

Керуючись положеннями пункту 6.2. договору позивач за первісним позовом нарахував відповідачу за період з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року пеню в розмірі 22 351,50 грн..

Як слідує з матеріалів справи, 27 лютого 2020 року Фермерське господарство "Голдфілд" видало товарну розписку, яка встановлює безумовне зобов`язання боржника (ФГ "Голдфілд") здійснити поставку 152 тонни зерна/насіння кукурудзи у строк до 30 жовтня 2020 року включно.

Згідно з пунктом 1.1. аграрної розписки встановлено, що цією розпискою забезпечується виконання зобов`язань за договором № від 19 лютого 2020 року, укладеним між боржником та кредитором.

Згідно з пунктом 3 аграрної розписки, кредитор та боржник за взаємною згодою оцінили цю аграрну розписку в 707 271,20 грн., виходячи, що вартість кукурудзи становитиме 4 653,10 грн. за 1 тонну.

На переконання позивача за зустрічним позовом, видача аграрної розписки змінила умови договору в частині обсягу поставки і починаючи із 27 лютого 2020 року у відповідача перед позивачем за договором залишилося зобов`язання щодо поставки в строк до 30 жовтня 2020 року 152 тонни зерна/насіння кукурудзи урожаю 2020 року по ціні 4 653,10 грн.на загальну вартість 707 271,20 грн.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що свої зобов`язання ФГ "Голдфілд" виконало, поставивши для ТОВ "Суффле Агро Україна" 139.880 тонн кукурудзи.

Такий об`єм поставки узгоджено між ТОВ "Суффле Агро Україна" і ФГ "Голдфілд" під час неодноразових переговорів представників обох компаній. Обставину ведення переговорів між сторонами встановлено судом при розгляді справи №918/263/21, на яку посилається позивач у первісному позові.

Як слідує з матеріалів справи, 10 березня 2020 року ТОВ "Суффле Агро Україна" здійснено оплату на рахунок ФГ "Голдфілд" 698 092,20 грн. в якості оплати за кукурудзу.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що у січні-лютому 2021 року закупівельні ціни на зерно кукурудзи зросли, у зв`язку з чим між сторонами проведено переговори щодо підвищення ціни за товар, за результатами проведених ділових переговорів сторони погодилися, що ціна на кукурудзу буде дещо підвищена.

Згідно з наявною в матеріалах справи видаткової накладної № від 03 лютого 2021 року ФГ "Голдфілд" здійснено поставку ТОВ "Суффле Агро Україна" кукурудзи 3 класу в кількості 35, 950 т. та 32,780 тонн по ціні 5 179,85 грн., всього 68,730 т на загальну суму 356 010,95 грн..

Прийняття ТОВ "Суффле Агро Україна" зазначеного товару по відповідній ціні стверджено протоколом прийняття товару від 03.02.2021 року.

Відповідно до видаткової накладної № від 04 лютого 2021 року ФГ "Голдфілд" здійснено поставку ТОВ "Суффле Агро Україна" кукурудзу 3 класу в кількості 36,260 т. та 34,890 т. по ціні 5 162,32 грн., всього 71,150 т на загальну суму 367 298,78 грн..

Прийняття ТОВ "Суффле Агро Україна" зазначеного товару по відповідній ціні стверджено протоколом прийняття товару від 04 лютого 2021 року.

Позивач за первісним позовом вказує, що здійснив поставку на 10,140 т. кукурудзи менше, але в загальному підсумку по вартості на 25 217, 53 грн. більше, ніж сплатило ТОВ "Суффле Агро Україна" (723 309,73 грн. - 698 092,20 грн. = 25 217, 53 грн.).

На переконання позивача за зустрічним позовом останній виконав свої зобов`язання по договору та аграрній розписці, а тому не повинен нести відповідальності у вигляді стягнення пені, водночас відповідачем за зустрічним позовом допущено прострочення оплати погодженої аграрною розпискою сум, у зв`язку з чим за період з 27 лютого 2020 року по 09 березня 2020 року нараховано інфляційні збитки в сумі 5 658,17 грн., 3 % річних в сумі 695,68 грн., пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 5 101,63 грн..

Окрім того за період з 10 березня 2020 року по 02 лютого 2021 року відповідачем за зустрічним позовом допущено прострочення оплати 9 179,20 грн., у зв`язку з чим позивачем за зустрічним позовом нараховано інфляційні втрати в сумі 592,96 грн., 3 % річних в сумі 248,35 грн., пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 1 136,03 грн..

Разом з тим, на переконання позивача за зустрічним позовом, відповідачем за зустрічним позовом допущено прострочення оплати 25 217, 53 грн. за період з 05 лютого 2021 року по 25 листопада 2021 року, у зв`язку з чим позивачем за зустрічним позовом нараховано інфляційні збитки в сумі 1 790,41 грн., 3 % річних в сумі 609,35 грн., пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 3 070,95 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, заснованими на договорі, та стосуються прав та обов`язків щодо поставки товару. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач за первісним позовом вважає свої вимоги про стягнення неустойки законними, оскільки відповідачем порушено умови договору.

В свою чергу позивач за зустрічним позовом вважає що за наслідками видачі аграрної розписки було змінено умови укладеного договору, відтак позивач за зустрічним позовом виконав умови договору, в свою чергу відповідач за зустрічним позовом допустив порушення умом договору та розписки у зв`язку з чим останньому нараховано неустойку, інфляційні втрати та 3 % річних.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно зі ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У силу вимог ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У свою чергу, приписами ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України унормовано, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених ч. 4 ст. 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

У силу вимог ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Отже, судом із фактичних обставин справи встановлено, що предметом спору за первісною позовною заявою є 22 351,50 грн. нарахованої за період з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року пені в розмірі 0,1% за 1 день.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 30 травня 2021 року, яке залишене без змін постановою апеляційної інстанції встановлено, що вартість недопоставленого товару згідно умов договору від 19 грудня 2020 року становить 745 054,37 грн..

Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6.2. договору, у разі затримки поставки товару у заліковій вазі продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого товару за кожен день прострочення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Суспільні відносини щодо укладання та виконання господарських договорів регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 ГК України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено в ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина ч. 1 ст. 173 ГК України містить визначення господарського зобов`язання, яким визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Тобто в розумінні ст. 173 та 230 ГК України неустойка (штраф, пеня) є різновидами господарських санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Судом здійснено перевірку нарахування пені та встановлено, відповідність таких нарахувань умовам укладеного договору.

Частинами 1, 2 ст. 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

За змістом зазначених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Застосовуючи свої дискреційні повноваження, суд уважає за необхідне зазначити, що за ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором штрафу, пені, річних відсотків, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції, розглядаючи справу №918/263/21 встановив, що відповідач виконав свої зобов`язання з поставки товару на 46,63%, вартість недопоставленого товару становить 745 054,37 грн., загальна сума неустойки (штрафу та пені), заявлена до стягнення - 336 764,57 грн., з яких пеня у розмірі 113 248,26 грн., що у відсотковому відношенні становить 45,20% та 15,20% відповідно.

З огляду на вищевикладене за результатами розгляду спору судом було зменшено розмір заявленої до стягнення пені, з 113 248,26 грн. до 70 000,00 грн..

Відтак, приймаючи до уваги положення статей 233 ГК України, 551 ЦК України суд вважає за необхідне зменшити розмір пені у відсотковому співвідношенні, що застосовано судом при здійснені розгляду справи №918/263/21 з 22 351,00 грн. до 14 000,00 грн..

Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення 11 445,48 грн. інфляційних втрат, 1 977,34 грн. 3% річних та пені 5 470,71 грн. суд відзначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 27 лютого 2020 року Фермерське господарство "Голдфілд" видало товарну розписку, яка встановлює безумовне зобов`язання боржника (ФГ "Голдфілд") здійснити поставку 152 тонни зерна/насіння кукурудзи у строк до 30 жовтня 2020 року включно.

Згідно з пунктом 1.1. аграрної розписки встановлено, що цією розпискою забезпечується виконання зобов`язань за договором № від 19 лютого 2020 року, укладеним між боржником та кредитором.

Згідно пункту 3 аграрної розписки, кредитор та боржник за взаємною згодою оцінили цю аграрну розписку в 707 271,20 грн., виходячи, що вартість кукурудзи становитиме 4 653,10 грн. за 1 тонну.

На переконання позивача за зустрічним позовом, видача аграрної розписки змінила умови договору в частині обсягу поставки і починаючи із 27 лютого 2020 року у відповідача перед позивачем за договором залишилося зобов`язання щодо поставки в строк до 30 жовтня 2020 року 152 тонни зерна/насіння кукурудзи урожаю 2020 року по ціні 4 653,10 грн.на загальну вартість 707 271,20 грн.

Згідно статті 1 Закону України "Про аграрні розписки", аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах.

Боржник за аграрною розпискою - особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах.

Кредитор за аграрною розпискою - фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом.

Згідно статті 3 Закону України "Про аграрні розписки", товарна аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника за аграрною розпискою здійснити поставку узгодженої сільськогосподарської продукції, якість, кількість, місце та строк поставки якої визначені аграрною розпискою.

У своїй постанові від 27 січня 2022 року у справі №924/233/21 Верховний Суд відзначає, що аграрну розписку не можна ототожнювати із договором поставки, на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника - сільгоспвиробника. При оформленні та видачі аграрної розписки наявність такого зустрічного зобов`язання необхідна виключно для підтвердження статусу кредитора та можливості видачі аграрної розписки.

Аграрна розписка не є і додатком до договору поставки, на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника - сільгоспвиробника.

При цьому аграрна розписка є специфічним видом правочину, який має спеціальне законодавче врегулювання - Закон України "Про аграрні розписки". Аграрна розписка є окремим правочином, товаророзпорядчим документом, який встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, забезпечене заставою майбутнього врожаю. Аграрна розписка може містити, крім іншого, відповідальність за її невиконання та інші положення, що не суперечать законодавству. Аграрна розписка виконується незалежно від виконання договору поставки (чи іншого), на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання, вона може бути відступлена іншому кредитору.

Таким чином, суд не погоджується з позицією позивача за зустрічним позовом про те, що видана ФГ "Голдфілд" аграрна розписка змінила умови укладеного договору, оскільки умови такої розписки не містять погодження сторонами правочину внесення змін до умов укладеного договору поставки, незважаючи на те що вказаною розпискою встановлено умови забезпечення виконання зобов`язання за договором № від 19 лютого 2020 року, що відповідає правовій природі аграрної розписки.

Як встановлено судом, порядок оплати поставленого товару передбачений пунктом 4.1. договору, у відповідності до якого оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця. Покупець зобов`язується оплачувати вартість поставленого товару в такі строки: 80% вартості товару - протягом 3-х банківських днів після фактичної поставки та надання видаткової накладної, 20% вартості товару - протягом 3-х банківських днів після фактичної реєстрації податкової накладної згідно з чинним законодавством України та наданням усіх документів, вказаних у п. 3.2, 3.7. договору.

Водночас матеріали справи не містять доказів настання обставин, з якими умови договору пов`язують виникнення обов`язку у ТОВ "Суффле Агро Україна" з оплати 20% вартості товару, зокрема матеріали справи не містять доказів фактичної реєстрації податкової накладної згідно з чинним законодавством України та наданням усіх документів, вказаних у п. 3.2, 3.7. договору.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Таким чином, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів прострочення відповідачем за зустрічним позовом зобов`язання з оплати отриманого товару, підстави для застосування до ТОВ "Суффле Агро Україна" штрафних санкцій у вигляді пені, та відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання відсутні.

Відповідно до приписів частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду

За висновком суду, були встановлені обставини щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом 22 351,50 грн. пені, водночас суд встановив наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій (пені) з 22 351,00 грн. до 14 000,00 грн..

Відтак позовні вимоги про стягнення з ФГ "Голдфілд" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" пені в розмірі 14 000,00 грн. є законними, відповідачем не спростованими, та такими, що мають бути задоволені.

В задоволенні первісних позовних вимог про стягнення з ФГ "Голдфілд" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" 8 351,50 грн. пені слід відмовити.

Щодо зустрічних позовних вимог суд відзначає, що ухвалою суду від 15 лютого 2022 року закрито провадження у справі в частині зустрічних вимог Фермерського господарства "Голдфілд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про стягнення 25 217,53 грн. заборгованості.

В задоволені зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ "Суффле Агро Україна" на користь ФГ "Голдфілд" 11 445,48 грн. інфляційних втрат, 1 977,34 грн. 3% річних, 5 470,71 грн. пені слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 9 статті 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір за первісним позовом виник внаслідок неправомірних дій відповідача за первісним позовом, судові витрати за первісним позовом в сумі 2 270,00 грн. покладаються на відповідача та підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Судові витрати за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом в розмірі 972,28 грн., судового збору, розподіл решти витрат за зустрічним позовом здійснено ухвалою суду від 15 лютого 2022 року у відповідності до частини 4 статі 231 ГПК України.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Голдфілд" (35600, Рівненська область, м. Дубно, вул. Гарбарська 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька область, Славутський район, село Крупець, вул. Богдана Хмельницького 43, ) 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп. пені та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

3. В задоволенні первісних позовних вимог про стягнення 8 351,50 грн. пені відмовити.

4. В задоволенні зустрічного позову відмовити.

5. Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 972,28 грн. за зустрічним позовом покласти на позивача за зустрічним позовом.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька область, Славутський район, село Крупець, вул. Богдана Хмельницького 43, ).

Боржник: Фермерське господарство "Голдфілд" (35600, Рівненська область, м. Дубно, вул. Гарбарська 3, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 24 лютого 2022 року.

Суддя А.Качур