РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2022Справа № 910/20440/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/20440/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "АЗОТ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

10 грудня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" (позивач) надійшла позовна заява № 501-06/614 від 07.12.2021 року до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 181 015,03 грн. (сто вісімдесят одна тисяча п`ятнадцять гривень 03 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у серпні 2021 року АТ "Українська залізниця" до станції призначення Черкаси здійснювало доставку порожніх вагонів та вантажів, одержувачем яких було ПРАТ "АЗОТ", що підтверджується 225 залізничними та 4 досильними накладними, порожні вагони та вантажі доставлені відповідачем з простроченням їх доставки, що засвідчується календарними штемпелями на залізничних накладних та досильних накладних, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 181 015,03 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/20440/21, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 733 ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 року у справі № 910/20440/21 вручено уповноваженому представнику відповідача - 22.12.2021 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 06.01.2022 року (включно).

12.01.2022 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив № НЮ-14/32 від 05.01.2022 року (направлений відправленням "Укрпошта Стандарт" 06.01.2022 року за штриховим кодовим ідентифікатором 186, що підтверджується датою оформлення на конверті), в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що при обчисленні строків доставки вагонів у понад 100 накладних позивач не врахував, що строки доставки зазначених вагонів було продовжено, про що у графі 49 залізничних накладних було зроблено відповідні відмітки про складання актів загальної форми про збільшення термінів доставки вантажу, тому розмір штрафу має бути зменшений або не нарахований, оскільки прострочення терміну доставки становить менше двох діб. Крім того, враховуючи великий обсяг накладних та актів, а також територіальну віддаленість підрозділу відповідач просить встановити додатковий строк до 20.01.2022 року для подання доказів та контррозрахунку штрафних санкцій. З відзивом відповідач подав заяву № НЮ-14/31 від 05.01.2022 року «Про зменшення розміру штрафних санкцій», в якій просить зменшити розмір штрафу на 50% від суми штрафу, яка підлягає стягненню.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів відповідача, суд вважає клопотання про встановлення додаткового строку до 20.01.2022 року для подання доказів та контррозрахунку штрафних санкцій необґрунтованим, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні означеного клопотання.

20.01.2022 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив № 501-06/14 від 18.01.2022 року.

24.01.2022 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява № НЮ-14/177 від 20.01.2022 року «Про поновлення строку та приєднання доказів», в якій відповідач просить визнати поважними причини пропуску та поновити АТ «Українська залізниця» строк для подання доказів - контррозрахунку штрафу по окремим накладним та актів загальної форми. Подана заява обгрунтована тим, що отримання доказів (актів) було ускладнено великим обсягом накладних та актів, які стали підставою для продовження терміну доставки вагонів. Акти загальної форми знаходились в підрозділах, які територіально віддалені від відповідача, в тому числі і від відповідальних працівників філії «Одеська залізниця» (ст. Знам`янка, ст. Помічна, ст. Долинська та інші), тому відповідачу потрібен був додатковий час для їх отримання.

Суд, враховуючи наведені відповідачем обставини на підтвердження поважності причин пропуску строку на подання контррозрахунку та доказів, приймаючи до уваги положення ст. 119 ГПК України, вважає за можливе відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України поновити пропущений строк для подання контррозрахунку та доказів.

03.02.2022 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення щодо поданих відповідачем доказів № 501-06/18 від 31.01.2022 року.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «АЗОТ» (позивач) та Акціонерним товариством «Українська залізниця» (відповідач), з використанням Автоматизованої системи з оформлення та обробки перевізних документів на перевезення вантажів залізничним транспортом України вантажовідправниками через мережу Інтернет, в електронній формі було укладено публічний договір про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом, шляхом приєднання та прийняття умов договору в редакції станом на 25.02.2020 року.

Предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1. договору).

У серпні 2021 року АТ «Українська залізниця» до станції призначення Черкаси здійснювало доставку порожніх вагонів та вантажів, одержувачем яких було ПрАТ «АЗОТ», що підтверджується залізничними накладними №№ 37229200, 37515905, 37855640, 37919602, 40165102, 34638262, 34834754, 34847020, 34865048, 40173718, 47365366, 34511030, 47791157, 40170565, 40170508, 40170516, 40170524, 40170532, 40170540, 43079136, 34685701, 34701508, 40482036, 40482044, 40482051, 37927878, 37927886, 34730796, 37917440, 37942356, 47239512, 42816629, 44924207, 44925139, 44925378, 47517966, 34367839, 47563184, 47592845, 47598024, 47605316, 47597398, 40063083, 42903955, 42913806, 42945790, 42955757, 42976506, 42976522, 42976530, 40046567, 40052102, 40052128, 40089278, 40095325, 42857375, 47629829, 47748173, 47749932, 40169385, 40169534, 40085086, 40169310, 40054298, 40084766, 40210338, 34618983, 37480423, 40168692, 40196636, 42953729, 40172637, 40213209, 40213225, 34640292, 34653154, 34666693, 40085136, 40236432, 34665661, 34665786, 34713065, 40307969, 34716209, 34719575, 34724294, 34728428, 34728709, 34733360, 34740753, 43125236, 43153386, 43153402, 34730952, 34746560, 34750075, 34750935, 34753541, 34754184, 34772111, 40378374, 40503021, 40503039, 40646770, 34775569, 40655342, 34827501, 34825604, 40756629, 34730937, 34730945, 43235159, 43235241, 43235274, 43235282, 34840793, 40848368, 40848376, 40848384, 40848392, 40907768, 34434456, 47274550, 47056064, 47284724, 42688028, 47436464, 47436571, 47436621, 47436639, 34429373, 34436121, 34468199, 34499731, 42656272, 42882878, 42942771, 42977702, 42977728, 42977736, 44884971, 34512392, 34531194, 47562954, 47563127, 47563341, 34495952, 37071115, 37210606, 37216124, 37333341, 37307097, 37373248, 37399433, 40108110, 34550467, 34550541, 34550632, 40160806, 40174393, 43001114, 40045502, 43015296, 43015346, 43015452, 43015601, 34587121, 34631861, 37379625, 37379633, 37432218, 37456142, 34640177, 34640193, 34640227, 34654301, 34681452, 37637162, 34664011, 40016347, 34663807, 34681437, 34681718, 40285488, 40285686, 40339442, 40285512, 40381899, 34666107, 34716464, 34727743, 40285280, 40345266, 40345274, 40345282, 40476707, 47915491, 43146646, 43146653. 45001369, 47928882, 47928890, 34756585, 34781179, 34781195, 34781203, 34697730, 34806539, 37694247, 37723350, 37750072, 37760188, 34700104, 34735894, 34757070, 34822544, 40285694, 34863761, 34863779, 34863795, 34863811, 43213131, 34746677, 37945078, 45467198 та досильними накладними №№ 40126443 (основна накладна № 34468199), 40399396 (основна накладна № 40174393), 34872325 (основна накладна № 34700104), 34900936 (основна накладна № 34746677).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаними накладними, визначені ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв`язку із чим просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" 181 015,03 грн. штрафу на підставі ст. 116 Статуту залізниць України.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що позивач невірно розрахував строк доставки вантажів, оскільки у графі 49 понад 100 (ста) накладних міститься відмітка про складання актів загальної форми щодо збільшення терміну доставки вантажу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

За змістом ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір перевезення (ст. 908 Цивільного кодексу України).

Загальні умови перевезення визначаються Цивільного кодексу України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Водночас, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, правилами, що видаються відповідно до них (ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Аналіз приписів частин 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України дозволяє дійти висновку, що правовідносини щодо організації перевезення вантажу, які виникають між суб`єктами господарювання, опосередковуються укладенням договору перевезення вантажу, за яким одна сторона (перевізник) зобов`язуєтеся доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі, факт укладення такого господарського договору підтверджується складенням перевізного документа відповідно до вимог законодавства.

Положеннями ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, ч. 1 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за затримання терміну доставки вантажів в межах, визначених Статутом залізниць України.

Отже, при здійсненні перевезень вантажів залізничним транспортом на підставі договорів перевезення, укладених із суб`єктами господарювання-замовниками, залізниця, як перевізник, несе відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань в порядку, визначеному Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, та відповідає перед контрагентами за допущені нею прострочення у доставці вантажів до станції призначення в порядку, визначеному транспортним статутом на залізниці.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України на залізницю, як перевізника, покладено обов`язок доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений Статутом залізниць, пунктом 41 якого визначено, що терміни доставки вантажів та правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються правилами, виходячи з технічних можливостей залізниці; обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Пунктами 1.2., 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000 №644 (далі - Правила) передбачено, що термін доставки вантажу визначається виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата; вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 37 Правил видачі вантажів визначено, що факт неприбуття вантажу в установлений термін доставки станція (залізниця) зобов`язана засвідчити на пред`явленій одержувачем накладній, оформленій у паперовому вигляді, з проставленням календарного штемпеля станції призначення.

Отже, законодавцем врегульовано терміни доставки вантажів залізницею, виходячи із технічних можливостей залізниці у їх доставці та відстані слідування вантажу від станції відправлення до станції призначення, за яку обчислюється провізна плата.

Прострочення залізниці у доставці вантажу до станції призначення має наслідком застосування до неї відповідальності у вигляді штрафу, що стягується на користь одержувача у розмірі, передбаченому п. 116 Статуту залізниць України, і розраховується у відсотковому співвідношенні до суми провізної плати, що підлягає сплаті за перевезення простроченого у доставці вантажу з урахуванням кількості діб затримки.

Згідно із загальними положеннями Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Частинами 1, 2, 5 п. 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Як вже зазначалось судом, у серпні 2021 року АТ «Українська залізниця» до станції призначення Черкаси здійснювало доставку порожніх вагонів та вантажів, одержувачем яких було ПрАТ «АЗОТ», що підтверджується залізничними накладними №№ 37229200, 37515905, 37855640, 37919602, 40165102, 34638262, 34834754, 34847020, 34865048, 40173718, 47365366, 34511030, 47791157, 40170565, 40170508, 40170516, 40170524, 40170532, 40170540, 43079136, 34685701, 34701508, 40482036, 40482044, 40482051, 37927878, 37927886, 34730796, 37917440, 37942356, 47239512, 42816629, 44924207, 44925139, 44925378, 47517966, 34367839, 47563184, 47592845, 47598024, 47605316, 47597398, 40063083, 42903955, 42913806, 42945790, 42955757, 42976506, 42976522, 42976530, 40046567, 40052102, 40052128, 40089278, 40095325, 42857375, 47629829, 47748173, 47749932, 40169385, 40169534, 40085086, 40169310, 40054298, 40084766, 40210338, 34618983, 37480423, 40168692, 40196636, 42953729, 40172637, 40213209, 40213225, 34640292, 34653154, 34666693, 40085136, 40236432, 34665661, 34665786, 34713065, 40307969, 34716209, 34719575, 34724294, 34728428, 34728709, 34733360, 34740753, 43125236, 43153386, 43153402, 34730952, 34746560, 34750075, 34750935, 34753541, 34754184, 34772111, 40378374, 40503021, 40503039, 40646770, 34775569, 40655342, 34827501, 34825604, 40756629, 34730937, 34730945, 43235159, 43235241, 43235274, 43235282, 34840793, 40848368, 40848376, 40848384, 40848392, 40907768, 34434456, 47274550, 47056064, 47284724, 42688028, 47436464, 47436571, 47436621, 47436639, 34429373, 34436121, 34468199, 34499731, 42656272, 42882878, 42942771, 42977702, 42977728, 42977736, 44884971, 34512392, 34531194, 47562954, 47563127, 47563341, 34495952, 37071115, 37210606, 37216124, 37333341, 37307097, 37373248, 37399433, 40108110, 34550467, 34550541, 34550632, 40160806, 40174393, 43001114, 40045502, 43015296, 43015346, 43015452, 43015601, 34587121, 34631861, 37379625, 37379633, 37432218, 37456142, 34640177, 34640193, 34640227, 34654301, 34681452, 37637162, 34664011, 40016347, 34663807, 34681437, 34681718, 40285488, 40285686, 40339442, 40285512, 40381899, 34666107, 34716464, 34727743, 40285280, 40345266, 40345274, 40345282, 40476707, 47915491, 43146646, 43146653. 45001369, 47928882, 47928890, 34756585, 34781179, 34781195, 34781203, 34697730, 34806539, 37694247, 37723350, 37750072, 37760188, 34700104, 34735894, 34757070, 34822544, 40285694, 34863761, 34863779, 34863795, 34863811, 43213131, 34746677, 37945078, 45467198 та досильними накладними №№ 40126443 (основна накладна № 34468199), 40399396 (основна накладна № 40174393), 34872325 (основна накладна № 34700104), 34900936 (основна накладна № 34746677).

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____ число ____ місяць" (п.2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Згідно з п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Відповідно до п. 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений ст. 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вбачається з календарних штемпелей на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

З урахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф за прострочення доставки вантажу у розмірі 181 015,03 грн., розрахунок якого перевірено судом та встановлено, що він є арифметично вірним, внаслідок чого позовні вимоги є обгрунтованими.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, зокрема, зазначає про те, що позивач безпідставно не врахував при розрахунку штрафу акти загальної форми, які зазначені у графі № 49 у понад 100 (ста) накладних щодо збільшення терміну доставки вантажів з незалежних від залізниці причин згідно п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів з приводу чого суд зазначає наступне.

Як вже вказувалось судом, п. 6 Статуту визначено накладну як основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем; відповідно до пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача; накладна є одночасно договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Додатком №1 до Правил оформлення перевізних документів визначено форму накладної як перевізного документа на залізниці із розшифруванням даних, що вносяться до її граф; додатком №2 до цих Правил зазначено форму відомості вагонів.

Згідно із ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів.

Згідно зі ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.

За приписами ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш, ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої ст. 116 Статуту штрафу відсутні.

Відповідно до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника або інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Водночас слід відзначити, що перелік причин затримки, визначених у п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, не є вичерпним.

При цьому наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу, не звільняє відповідача від обов`язку довести ті обставини, на які останній посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.12.2019 року у справі № 910/3745/19.

Тобто, виходячи із приписів Правил складання актів, наявність відмітки у накладній не може автоматично свідчити про наявність/відсутність обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці.

Судом встановлено, що частина наданих відповідачем актів загальної форми оформлені з порушеннями, а саме відсутні найменування станції відправлення/призначення, номер накладної, найменування вантажу, номер поїзду, що є порушенням складання актів загальної форми.

Крім того, в описі обставин актів загальної форми зазначено: термін доставки вантажу збільшується в межах ДН-3, згідно п. 2.9. наказу №644 від 21.11.2000. Перерва в перевезені не з вини залізниці, внаслідок введення карантину, згідно Постанови КМУ від 11.02.2020 211 статті 14.1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», а також дії конвенційних заборон.

При цьому, відповідачем вантаж був прийнятий до перевезень без будь-яких зауважень та попереджень про те, що можуть бути введені конвенційні заборони.

Стосовно введення карантину суд зазначає, що вантажні перевезення не були заборонені, та відповідачем не надано жодного документу підтверджуючого, що затримка сталася, у зв`язку з карантинними обмеженнями введеними на території України.

Разом з цим, про запровадження Конвенційних заборон відповідач повинен був попередити відправника відповідно п. 31 Правил приймання вантажів до перевезення.

Суд зазначає, що обов`язок з організації належного перевезення в межах нормативних строків доставки покладається саме на відповідача, як перевізника у даних спірних правовідносинах та, відповідно, вказані обставини не залежать від відправника чи одержувача.

Відповідач просить зменшити розмір штрафу на 50% від суми штрафу, яка підлягає стягненню.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 2 вказаної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду; за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Тобто при вирішенні питання про можливість зменшення штрафу, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку.

Поряд із цим суд наголошує, що наявність обставин для зменшення штрафних санкцій повинна бути доведена належними та допустимими доказами саме відповідачем.

Суд констатує, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 910/9765/18.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже сторони, здійснюючи господарську діяльність, мають передбачити пов`язані із цим ризики, в тому числі можливість неналежного виконання зобов`язань та наступне понесення витрат.

Окрім вищевикладеного суд звертає увагу, що недотримання вимог, визначених Статутом, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена статтею 116 Статуту.

Суд зазначає, що у даному випадку санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, якими чітко визначено розмір штрафу, і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням господарський суд не убачає.

В свою чергу, судом за матеріалами справи встановлено факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної доставки переданого позивачем до перевезення залізницею вантажу за залізничними накладними.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасної доставки відповідачем переданого його позивачем для перевезення вантажу та, відповідно, порушення норм статті 41 Статуту залізниць України та Правил обчислення термінів доставки вантажу, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів вчасної доставки вантажу за залізничними накладними відповідач суду не представив, як і належних та допустимих доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимоги відповідача про зменшення штрафу на 50% від суми штрафу, яка підлягає стягненню задоволенню не підлягають.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 181 015,03 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2715,23 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5) на користь Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" (ідентифікаційий код 00203826, адреса: 18028, м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72) грошові кошти: штрафу - 181 015,03 грн. (сто вісімдесят одна тисяча п`ятнадцять гривень 03 копійки) та судовий збір - 2715,23 грн. (дві тисячі сімсот п`ятнадцять гривень 23 копійки).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 21.02.2022р.

Суддя О.В. Котков