ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 року м.Дніпро Справа № 904/2587/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Гелетій М.Т., ордер серії АЕ №1050207 від 11.01.2021 р., адвокат;

від відповідача: Малєєва О.М., довіреність №245-К-Н-О від 11.01.2019 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року (суддя Назаренко Н.Г.) у справі № 904/2587/18

за позовом Благодійної організації "Дніпропетровський обласний благодійний фонд "Люди, події, час", м. Дніпро

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

про визнання права власності на новостворене майно.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Благодійна організація Дніпропетровський обласний благодійний фонд "Люди, події, час" звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" із позовом про :

- визнання за Благодійною організацією "Дніпропетровський обласний благодійний фонд "Люди, події, час" право спільної часткової власності на 975/1000 адміністративно-громадського комплексу, який розташований за адресою: м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 1, загальною площею 5575,5 кв.м;

- визнання за Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" право спільної часткової власності на 25/1000 адміністративно-громадського комплексу, який розташований за адресою: м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 1, загальною площею 5575,5 кв.м.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року у справі №904/2587/18 в задоволенні позовних вимог Благодійної організації "Дніпропетровський обласний благодійний фонд "Люди, події, час" - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" 07.06.2021 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив змінити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року у справі №904/2587/18, шляхом вилучення з мотивувальної частині рішення посилання на висновки судової будівельно-технічної експертизи №4396/4397-19, зокрема наступний абзац: За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4396/4397-19, судовим експертом Дніпропетровського НДІСЕ Міністерства юстиції України Харченко В.В. 27.07.2020 року складено звіт, висновками якого встановлено, що на спірному об`єкті здійснювалися будівельні роботи з ремонту адміністративно-громадського комплексу, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Узвіз Крутогірний, 1. Згідно до актів приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в дані роботи повністю завершені виконанням у 2013 році. Вартість виконаних будівельних робіт на об`єкті адміністративного-громадського комплексу, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Узвіз Крутогірний, 1 складає 68 052 531,90 грн. Виконані будівельні роботи на об`єкті адміністративного-громадського комплексу, який знаходиться за адресою: м. Дніпро,Узвіз Крутогірний, 1 відносяться до капітального ремонту та вилучити наступний абзац: З огляду на вищевикладені обставини та норми чинного законодавства суд зазначає, що умовами договору оренди який укладений сторонами не передбачено виникнення права власності на об`єкт оренди внаслідок реконструкції орендованого приміщення в т.ч. і за умови здійснення невід`ємних поліпшень, а тому сам факт здійснення невід`ємних поліпшень при проведенні реконструкції (капітального ремонту) не є правовою підставою для набуття права власності на частку орендованого майна орендарем. Виконання орендарем, за рахунок власних коштів, поліпшення орендованого майна, за згодою орендодавця, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, може бути підставою для вимоги щодо компенсації (відшкодування) витрат, понесених при виконанні орендарем поліпшень, як різниці між вартістю майна з поліпшенням та вартістю цього майна на час його передачі в оренду, оскільки виконані позивачем поліпшення орендованого майна (капітального ремонту в межах капітальної будівлі) не мали наслідком створення нової речі як окремого (іншого) об`єкта, а такі поліпшення лише призвели до зміни якісних характеристик орендованого нерухомого майна у зв`язку із його реконструкцією та ремонтно-відновлювальними роботами всередині приміщення.

В іншій частині рішення залишити без змін.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт не згоден з висновками господарського суду, висловленими в мотивувальній частині рішення, зокрема з зазначенням того, шо Позивачем нібито виконано поліпшення орендованого майна, які відносяться до капітального ремонту в межах капітальної будівлі, і в той же час, суд вважав цей факт доведеним лише на підставі сумнівного висновку будівельно-технічної експертизи.

Таким чином, апелянт вважає за потрібне подати апеляційну скаргу на мотивувальну частину рішення в тій частині, де наводяться посилання на висновки будівельно-технічної експертизи №4396/4397-19, та зазначається про виконання Позивачем на об`єкті капітального ремонту в межах капітальної будівлі на суму 68 052 531,90грн., а також де зазначається, що нібито поліпшення виконано Позивачем за згодою Орендаря і це є підставою для звернення з позовом щодо компенсації витрат на ремонт оскільки виконані позивачем поліпшення орендованого майна (капітального ремонту в межах капітальної будівлі) не мали наслідком створення нової речі.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для зміни рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року у справі №904/2587/18.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2021 (у складі колегії суддів: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді - Дармін М.О., Іванов О.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року (суддя Назаренко Н.Г.) у справі № 904/2587/18 призначено до розгляду справу на 16.12.2021 о 09:30 год.

За розпорядженням керівника апарату суду від 14.12.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О., відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №904/2587/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Антонік С.Г., Іванов О.Г.

Протоколом судового засідання від 16.12.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 26.01.2022 року.

26.01.2022 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Березкіної О.В. у відпустці (інформаційна довідка).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2022 року (у складі колегії суддів: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Антонік С.Г., Іванов О.Г.). призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року (суддя Назаренко Н.Г.) у справі № 904/2587/18 у судовому засіданні на 17.02.2022 року об 09:00 год.

16.02.2022 року розпорядженням в.о.керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/2587/18 у зв`язку з відпусткою судді Іванова О.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2022, справу №904/2587/18 передано колегії суддів у складі: Березкіна О.В. (головуючий, доповідач), судді: Антонік С.Г., Дармін М.О.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції змінити шляхом виключення з мотивувальної частини рішення зазначені ним абзаци.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Апелянт звернувся з клопотанням до суду апеляційної інстанції, в якому просив визнати копії документів, а саме: актів виконаних робіт з додатками за березень-жовтень 2013 року недопустими доказами у справі, оскільки вони підписані без зазначення ПІБ та посади осіб, які їх підписали, складені ще до того, як було укладено договір підряду на їх виконання, та із клопотанням про призначення повторної експертизи по справі.

Розглянувши клопотання про визнання доказів недопустимими, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, оскільки з рішення суду не вбачається, що суд робив висновки на підставі даних актів.

Щодо клопотання про призначення повторної експертизи, то колегія суддів також не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 99 ГПК України, суд, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, якщо необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

З огляду на те, що встановлення питань щодо вартості фактично виконаних будівельних робіт на об`єкті оренди не є предметом спору і не досліджувалось судом, а висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів створення позивачем нового майна, не оспорювались сторонами, відсутня необхідність у призначенні експертизи.

17.02.2022року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2006 року між Дніпропетровським обласним благодійним фондом Люди, події, час (правонаступник Благодійна організація Дніпропетровський благодійний фонд Люди, події, час) (орендар) та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк (правонаступник Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк) (орендодавець) укладено договір оренди. В порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове безоплатне користування, а орендар зобов`язується прийняти адміністративно-громадський комплекс Літ. А-2, А-7 загальною площею 5 575,5 кв.м, ґанки літ. а, а, а, вхід у підвал літ. а, світлові ліхтарі літ. а, а, тераси літ. а а, будівлю вартової літ. Б-1, загальною площею 29,9 кв.м, ґанок літ. б, №1-19 огорожа, № 20-23 сходи, І, ІІ, ІІІ мостіння, із відповідним інженерним забезпеченням, комунікаціями та технологічним обладнанням, змонтованим на об`єктах нерухомості (у т.ч. системами опалення, вентиляції й кондиціонування, газо-, водо- та електропостачання), який знаходиться за адресою: вул. Рогальова, 1, м. Дніпропетровськ, 49051 (надалі іменується приміщення, що орендується).

Пунктом 4.1. вказаного договору встановлено, що строк оренди приміщення, що орендується, складає 2 роки 11 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом передання-приймання згідно до п. 3.3. цього договору.

14.11.2008 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк (правонаступник Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк) та Дніпропетровським обласним благодійним фондом Люди, події, час (правонаступник Благодійна організація Дніпропетровський благодійний фонд Люди, події, час) укладено договір оренди. В порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове безоплатне користування, а орендар зобов`язується прийняти адміністративно-громадський комплекс Літ. А-2, А-7 загальною площею 5 575,5 кв.м, ґанки літ. а, а1, а2, вхід у підвал літ. а3, світлові ліхтарі літ. а4, а5, тераси літ. а6 а14, будівлю вартової літ. Б-1, загальною площею 29,2 кв.м, ґанок літ. б, №1-19 огорожа, № 20-23 сходи, І, ІІ, ІІІ мостіння, із відповідним інженерним забезпеченням, комунікаціями та технологічним обладнанням, змонтованим на об`єктах нерухомості (у т.ч. системами опалення, вентиляції й кондиціонування, газо-, водо- та електропостачання), який знаходиться за адресою: вул. Рогальова, 1, м. Дніпропетровськ, 49051 (надалі іменується приміщення, що орендується).

Пунктом 4.1. вказаного договору встановлено, що строк оренди приміщення, що орендується, складає 2 роки 11 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом передання-приймання згідно до п. 3.3. цього договору.

Згідно п. 8.5. вказаного договору усі поліпшення приміщення, що орендується, які були зроблені орендарем своїми силами та за власний рахунок, а також будь які інші витрати орендаря на приміщення, що орендується, орендодавцем орендарю не компенсуються.

19.11.2012 року між Дніпропетровським обласним благодійним фондом Люди, події, час (правонаступник - Благодійна організація Дніпропетровським благодійним фондом Люди, події, час) (далі - позивач, орендар) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк (правонаступник - Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі - відповідач, орендодавець) укладено Договір оренди (далі - договір від 19.11.2012).

В порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове безоплатне користування, а орендар зобов`язується прийняти адміністративно-громадський комплекс Літ. А-2, А-7 загальною площею 5 575,5 кв.м, ганки літ. а, а, а, вхід у підвал літ. а, світлові ліхтарі літ. а, а, тераси літ. а а, будівлю вартової літ. Б-1, загальною площею 29,2 кв.м, ґанок літ. б, №1-19 огорожа, № 20-23 сходи, І, ІІ, ІІІ мостіння, із відповідним інженерним забезпеченням, комунікаціями та технологічним обладнанням, змонтованим на об`єктах нерухомості (у т.ч. системами опалення, вентиляції й кондиціонування, газо-, водо- та електропостачання), який знаходиться за адресою: вул. Рогальова, 1, м. Дніпропетровськ, 49051 (надалі іменується приміщення, що орендується) (п. 1.1. договору від 19.11.2012).

Пунктом 2.1. договору від 19.11.2012 встановлено, що приміщення, що орендується, надається орендарю для здійснення ним благодійної діяльності.

Строк оренди приміщення, що орендується складає 2 роки 11 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом приймання-передачі згідно до п. 3.3. цього договору (п. 4.1. договору від 19.11.2012).

Пунктом 4.2. договору від 19.11.2012 встановлено, що якщо сторона в строк за 5 календарних днів до закінчення строку дії договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонговується на той же строк.

В пункті 7.1. договору від 19.11.2012 встановлено, що орендар зобов`язується:

- використовувати приміщення, що орендується, за його цільовим призначенням у відповідності до п. 2.1. договору;

- утримувати приміщення, що орендується, у належному санітарному стані;

- дотримуватися протипожежних прав, а також правил користування тепловою та електричною енергією, не допускати перевантаження електромереж;

- здійснювати своїми силами та за власний рахунок поточний ремонт приміщення, що орендується;

- утримувати приміщення, що орендується у повній справності;

- за свій рахунок усувати несправності і поломки комунікацій приміщення, що орендується;

- безперешкодно допускати у будь-який час в приміщення, що орендується представників орендодавця для перевірки його використання відповідно до умов цього договору;

- не здійснювати без письмової згоди орендодавця перебудову, добудову та перепланування приміщення, що орендується;

- самостійно щомісяця сплачувати усі, вказані у підп.. 5.1. договору комунальні платежі, а також усі витрати за користування телефонами та зберігати усі квитанції, чеки та інші платежі документи про їх сплату, які по закінченню строку дії договору (або раніше, за вимогою орендодавця) передати за актом передавання-приймання орендодавцеві;

- у разі передачі приміщення, що орендується в суборенду, визначити в договорі суборенди обов`язок суборендаря у строк 3 дні з моменту прийняття приміщення, що орендується з актом приймання-передачі укласти (переукласти на своє імя) договори з усіма підприємствами, установами, організаціями, що надають комунальні послуги, як то забезпечення холодною і гарячою водою, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення, вивезення побутових відходів і т.п. та надати ксерокопії укладених договорів орендодавцю у дводенний строк з моменту їх укладення, а також самостійно щомісяця сплачувати вказані комунальні платежі, усі витрати за користування телефонами та зберігати усі квитанції, чеки та інші платіжні документи про їх сплату, які по закінченні строку дії договору суборенди передати за актом приймання-передачі орендареві.

Відповідно до п. 8.5. договору від 19.11.2012 усі поліпшення приміщення, що орендується, які були зроблені орендарем своїми силами та за власний рахунок, а також будь-які інші витрати орендаря на приміщення, що орендується, орендарем орендарю не компенсуються.

Згідно п. 12.8. договору від 19.11.2012 після підписання цього договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні договори, протоколи про наміри та будь-які інші усні або письмові домовленості сторін з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають юридичну силу, але можуть братися до уваги при тлумаченні умов цього договору.

30.03.2016 сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору оренди від 19.11.2012, в якій сторони домовились викласти договір оренди від 19.11.2012 у новій редакції, а саме: ….

7.1. Орендар зобов`язується:

- використовувати приміщення, що орендується, за його цільовим призначенням у відповідності до п. 2.1. договору;

- утримувати приміщення, що орендується, у належному санітарному стані;

- дотримуватися протипожежних прав, а також правил користування тепловою та електричною енергією, не допускати перевантаження електромереж;

- здійснювати своїми силами та за власний рахунок поточний ремонт приміщення, що орендується;

- утримувати приміщення, що орендується у повній справності;

- за свій рахунок усувати несправності і поломки комунікацій приміщення, що орендується;

- безперешкодно допускати у будь-який час в приміщення, що орендується представників орендодавця для перевірки його використання відповідно до умов цього договору;

- самостійно щомісяця сплачувати усі, вказані у підп. 5.1. договору комунальні платежі, а також усі витрати за користування телефонами та зберігати усі квитанції, чеки та інші платежі документи про їх сплату, які по закінченню строку дії договору (або раніше, за вимогою орендодавця) передати за актом передавання-приймання орендодавцеві.

…

7.3. Орендар має першочергове право викупу приміщення, що орендується. При цьому під час визначення вартості викупу враховуються всі поліпшення, що були зроблені орендарем, у порядку, встановленому п. 8.5. та 8.6. цього договору.

…

8.5. Усі поліпшення приміщення, що орендується, які були зроблені орендарем своїми силами та за власний рахунок , а також будь-які інші витрати орендаря на приміщення, що орендується, є власністю орендаря.

8.6. У разі викупу приміщення, що орендується, орендарем вартість всіх поліпшень, що були їм зроблені враховується при формуванні ціни викупу за наступною формулою: Ціна викупу = Оціночна вартість приміщення - вартість поліпшень х індекс інфляції за період з моменту проведення поліпшень до моменту викупу..

Додатковою угодою №1 до договору оренди від 19.11.2012 року, яка була укладена 30.03.2016 року, зокрема пунктом 7.3., передбачено, що Орендар має першочергове право викупу Приміщення, що орендується. При цьому під час визначення вартості викупу враховуються всі поліпшення, що були зроблені Орендарем, у порядку, встановленому п. 8.5. та 8.6. цього договору.

Пунктами 8.5., 8.6. Додаткової угоди До договору оренди від 19.11.2012 року встановлено, що усі поліпшення приміщення, що орендується, які були зроблені Орендарем своїми силами та за власний рахунок, а також будь-які інші витрати Орендаря на приміщення, що орендується, є власністю Орендаря. У разі викупу приміщення, що орендується, Орендарем вартість всіх поліпшень, що були їм зроблені враховуються при формуванні ціни викупу за наступною формулою: Ціна викупу = Оціночна вартість приміщення вартість поліпшень * індекс інфляції за період з моменту проведення поліпшень до моменту викупу.

Звертаючись до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" із позовом про визнання за Благодійною організацією "Дніпропетровський обласний благодійний фонд "Люди, події, час" право спільної часткової власності на 975/1000 адміністративно-громадського комплексу, який розташований за адресою: м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 1, загальною площею 5575,5 кв.м; визнання за Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" право спільної часткової власності на 25/1000 адміністративно-громадського комплексу, який розташований за адресою: м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 1, загальною площею 5575,5 кв.м., позивач Благодійна організація"Дніпропетровський обласний благодійний фонд "Люди, події, час", м. Дніпро посилався на те, що внаслідок поліпшень орендованого приміщення, ним створено приміщення нового функціонального призначення з дозволу орендодавця, що є підставою для визнання за ним права спільної часткової власністю на 975/1000 адміністративно-громадського комплексу, який розташований за адресою: м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 1, загальною площею 5 575,5 кв.м, а за відповідачем - на 25/1000 адміністративно-громадського комплексу, який розташований за адресою: м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 1, загальною площею 5 575,5 кв.м.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами створення ним нової речі, а умовами договору оренди, який укладений сторонами, не передбачено виникнення права власності на об`єкт оренди внаслідок реконструкції орендованого приміщення, в т.ч. і за умови здійснення невід`ємних поліпшень, а тому сам факт здійснення невід`ємних поліпшень при проведенні реконструкції (капітального ремонту) не є правовою підставою для набуття права власності на частку орендованого майна орендарем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів оренди адміністративно-громадського комплексу, який розташований за адресою місто Дніпропетровськ, вул. Рогальова, 1. (нова адреса місто Дніпро, узвіз Крутогірний, 1).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

У якості правового обгрунтування заявлених вимог про визнання права спільної часткової власності, позивач посилався на положення статті 778 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 778 ЦК України, якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з викладеного, створення нової речі означає, що остання, в результаті створення, має принципово інші, нові ознаки об`єкта матеріальних прав у порівняні із попереднім об`єктом найму.

Збільшення вартості орендованого майна, комерційної привабливості, майбутньої економічної вигоди від об`єкту, а також поліпшення технічного, фізичного, функціонального стану приміщень, не може бути достатньою підставою для висновку про створення нової речі, оскільки проведення реконструкції шляхом перепланування та технічного переобладнання орендованого приміщення не створює нову річ, а лише поліпшує властивості вже існуючої речі.

Поліпшення майна означає проведення в ньому таких змін, завдяки яким суттєво збільшується вартість майна, його корисність, порівняно зі станом, в якому воно було до передачі його наймачу, без зміни функціонального призначення речі.

Крім того, законодавством закріплено право наймача на проведення поліпшень майна, яке є предметом договору найму, лише за згодою наймача. Поліпшення майна означає проведення в ньому таких змін, завдяки яким суттєво збільшується вартість майна, його корисність, порівняно зі станом, в якому воно було до передачі його наймачу, без зміни функціонального призначення речі.

Відповідно, якщо наймодавець дає згоду на проведення таких поліпшень, він зобов`язується прийняти назад в зміненому стані річ, яка має більш високу вартість, і відшкодувати наймачеві понесені ним витрати на невіддільне поліпшення. Цивільне законодавство надає наймачу альтернативне право щодо вибору форми відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. При цьому право вибору предмета альтернативного зобов`язання належить орендарю, якщо інше не встановлене договором.

Отже, вирішенню питання про визнання права власності наймача на частку у новоствореному майні передує необхідність з`ясування обставин, та надання правової оцінки предмету позову та тому, чи є орендоване майно новоствореним нерухомим майном, виходячи зі змісту вимог ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила ( створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації . Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, ст. 331 ЦК України не містить положень, відповідно до яких реконструкція (перебудова) існуючого об`єкта нерухомого майна призводить до виникнення нового об`єкта нерухомого майна та взагалі не містить терміну "реконструкція". Виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення ст. 331 ЦК України не передбачено.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи №4396/4397-19, вбачається, що на спірному об`єкті здійснювалися будівельні роботи з ремонту адміністративно-громадського комплексу, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Узвіз Крутогірний, 1, які відносяться до капітального ремонту.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що внаслідок проведених поліпшень орендованого майна була створена нова річ, а тому господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання права спільної часткової власності на об`єкт оренди за позивачем.

При цьому, доводи апелянта - Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про необхідність зміни рішення суду першої інстанції шляхом виключення з мотивувальної частини абзацу, в якому наводиться висновок експерта, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Відповідно до статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Аналізуючи частину 1 цієї статті, можна розділити такі підстави на три групи. Так, у пунктах 1 2 такими підставами для скасування або змі ни рішення місцевого господарського суду є не з`ясування або недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Для визначення таких обставин слід керуватися відповідними нормами матеріального права.

В даному випадку, суд першої інстанції правильно встановив обставини, які підлягали з`ясуванню, а саме: чи було позивачем створено новий об`єкт нерухомого майна, та правильно зробив висновки про недоведеність позивачем цих обставин.

Тобто, відсутні підстави для зміни рішення суду першої інстанції, передбачені пунктами 1,2 ч.1 ст. 277 ГПК України.

У пункті 3 ч.1 ст. 277 ГПК України, як підставу для скасування або зміни рішення господарського суду визначено невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Під цією підставою слід розуміти, що госпо дарський суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, але дійшов висновків, які цим обстави нам не відповідають.

Разом з цим, з апеляційної скарги відповідача не вбачається, що суд зробив висновки, які не відповідають встановленим обставинам.

Так, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання права власності на об`єкт оренди, оскільки внаслідок здійснених поліпшень позивач вважав, що була створена нова річ, що відповідно до ст. 778 ЦК України надає йому право стати співвласником новоутвореного майна.

Суд під час розгляду справи встановив, що позивачем не надано доказів створення нового майна, а тому висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, і апелянтом не зазначено, які висновки суду не відповідають обставинам справи з урахуванням предмету позову.

У пункті 4 ч.1 ст. 277 ГПК України, законодавець фактично навів підсумкову підставу, ос кільки і при не з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, і при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, і при невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обста винам справи місцевий господарський суд порушує або неправильно застосовує норми матеріального чи процесуального права.

При цьому, апелянтом не спростовується правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Оскільки відсутні підстави для зміни рішення господарського суду, то доводи апелянта є безпідставними, а рішення суду підлягає залишенню без змін.

Колегія суддів вважає вимогу апелянта про виключення з мотивувальної частини рішення посилання на висновки судової будівельно-технічної експертизи №4396/4397-19, зокрема наступний абзац:

За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4396/4397-19, судовим експертом Дніпропетровського НДІСЕ Міністерства юстиції України Харченко В.В. 27.07.2020 року складено звіт, висновками якого встановлено, що на спірному об`єкті здійснювалися будівельні роботи з ремонту адміністративно-громадського комплексу, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Узвіз Крутогірний, 1. Згідно до актів приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в дані роботи повністю завершені виконанням у 2013 році. Вартість виконаних будівельних робіт на об`єкті адміністративного-громадського комплексу, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Узвіз Крутогірний, 1 складає 68 052 531,90 грн. Виконані будівельні роботи на об`єкті адміністративного-громадського комплексу, який знаходиться за адресою: м. Дніпро,Узвіз Крутогірний, 1 відносяться до капітального ремонту, необгрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 238 ГПК України, рішення суду складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) перелік обставин, які є предметом доказування у справі;

2) перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі;

3) висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів;

4) мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі;

5) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

6) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

7) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

8) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції, вирішуючи спір суд у мотивувальній частині свого рішення зазначив обставини, які є предметом доказування у справі - а саме, утворення позивачем нового майна, що може бути підставою для визнання права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна.

Тобто, абзац, який просить вилучити апелянт з мотивувальної частини рішення, є тим доказом, на який посилався позивач на підтвердження своїх вимог, що структурно прямо передбачено п.2 ч.4 ст. 238 ГПК України, а тому, в даному випадку суд лише наводив перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, що логічно витікає зі змісту попереднього абзацу, де суд наводив позицію позивача та обґрунтування ним своїх вимог.

Таким чином, включення даного абзацу в мотивувальну частину рішення відповідає положенням процесуального законодавства і не є підставою для зміни рішення шляхом виключення даного абзацу.

Щодо виключення з мотивувальної частини рішення наступного абзацу:

З огляду на вищевикладені обставини та норми чинного законодавства суд зазначає, що умовами договору оренди який укладений сторонами не передбачено виникнення права власності на об`єкт оренди внаслідок реконструкції орендованого приміщення в т.ч. і за умови здійснення невід`ємних поліпшень, а тому сам факт здійснення невід`ємних поліпшень при проведенні реконструкції (капітального ремонту) не є правовою підставою для набуття права власності на частку орендованого майна орендарем. Виконання орендарем, за рахунок власних коштів, поліпшення орендованого майна, за згодою орендодавця, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, може бути підставою для вимоги щодо компенсації (відшкодування) витрат, понесених при виконанні орендарем поліпшень, як різниці між вартістю майна з поліпшенням та вартістю цього майна на час його передачі в оренду, оскільки виконані позивачем поліпшення орендованого майна (капітального ремонту в межах капітальної будівлі) не мали наслідком створення нової речі як окремого (іншого) об`єкта, а такі поліпшення лише призвели до зміни якісних характеристик орендованого нерухомого майна у зв`язку із його реконструкцією та ремонтно-відновлювальними роботами всередині приміщення, колегія суддів також не вбачає для цього процесуальних підстав з огляду на наступне.

Пунктом 7,8 ч. 4 ст. 238 ГПК України передбачено, що у мотивувальній частині рішення зазначаються норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Як вбачається з рішення суду, у мотивувальній частині суд наводив норми права, які регулюють спірні правовідносини, та на які сторони посилались на підтвердження своїх вимог та заперечень, зокрема, положення ст. 778, 331 ЦК України відповідно до встановлених судом обставин справи та предмету позову.

При цьому, посилання апелянта на те, що позивач використовує дане рішення у якості преюдиції під час розгляду інших спорів з тими ж сторонами, є безпідставними, оскільки преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19, постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 10.10.2019 по справі №910/2164/18, постанова КГС ВС від 08.07.2019 по справі №908/156/18).

У межах оскаржуваної справи суд не встановлював факти, не надавав оцінку розміру поліпшення орендованого майна, не встановлював особу, за рахунок якої ці поліпшення виконані, оскільки це питання не було предметом спору у даній справі і жодних висновків з цього приводу рішення суду першої інстанції не містить.

Інші доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року у справі № 904/2587/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21.02.2022року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік