ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р. Справа№ 910/14637/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

без повідомлення учасників апеляційного провадження

розглянувши у письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги

Фізичної особи - підприємця Рейніша Леоніда Валерійовича

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 15.09.2021р. про повернення позовної заяви

у справі №910/14637/21 ( суддя О.В. Чинчин)

за позовом Фізичної особи - підприємця Рейніша Леоніда Валерійовича

до Управілння з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про відшкодування моральної шкоди у розмірі 243 000, 00грн.

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа - підприємець Рейніш Леонід Валерійович з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відшкодування моральної шкоди у розмірі 243 000, 00грн.,

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.11.2019 № 1606 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині демонтажу неонової вивіски K&COFFEE, протиправність якого встановлено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2021, залишеним без змін постановою Шостого адміністративного апеляційного суду від 11.06.2021, позивачу завдано моральну шкоду, яку останній оцінює у 240 000, 00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 року у справі № 910/14637/21 позовну заяву повернуто заявнику.

Ухвалу мотивовано тим, що позивачем не усунено недоліків позовної заяви, визначений ухвалою про залишення позовної заяви без руху, зокрема щодо надання доказів направлення копії позовної заяви та додатків до неї на адресу відповідача а третьої особи в оригіналі. Крім того, позивачем не було подано письмової заяви із зазначенням відомостей щодо п.п. 7, 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, а саме: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та не відповідає ст.ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Фізична особа - підприємець Рейніш Леонід Валерійович з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 року у справі № 910/14637/21, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.2021р. про залишення без руху позовної заяви для надання позивачу письмової заяви із зазначенням відповідних відомостей, доказів направлення позовної заяви та додатків до неї на адресу відповідача та третій особі в оригіналі.

10.09.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) позивачем було подано додаткові пояснення у справі, в яких позивач зазначив, що фізична особа Рейніш Леонід Валерійович проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується відомостями з паспорту Громадянина України Рейніша Леоніда Валерійовича .

Одночасно позивачем зазначено, що відповідно до інформації на офіційних сайтах відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 та третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 вказані їхні контакти, в т.ч. і їхні електронні адреси - імейли: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно (надалі імейли) і у суду є всі підстави вважати імейли офіційними адресами відповідача та третьої особи.

Апелянт вважає, що він виконав вимоги ухвали від 08.09.2021 р., однак суд першої інстанції в порушенні ч.2 ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статей 2, 11, 236 ГПК України, практики ЕСПЛ та п.1 ст.6 Конвенції - помилково вважає, що надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів стороною,- повинно здійснюватися виключно через поштового оператора, а доказом направлення - тільки касовий чек.

Крім того, апелянт вважає що суд першої інстанції помилково не приймає надсилання на імейл інших учасників справи у зв`язку з тим, що електронні адреси відповідача та третьої особи, визначені позивачем у електронному листі від 06.09.2021 року, не є офіційними електронними адресами відповідача та третьої особи, оскільки такі електронні адреси не зазначені у Единому державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 позовну заяву залишено без руху, оскільки судом встановлено, що вказана позовна заява не відповідає вимогам п.п. 2,7,8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, а саме позовна заява не містить: вірного місцезнаходження позивача, офіційної електронної адреси сторін; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та не відповідає ст.ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України. Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду вірного місцезнаходження позивача та доказів направлення відповідачу та третій особі копії позовної заяви і доданих до неї документів, оскільки позивачем додано роздруківку з електронної пошти позивача про надсилання на електронні адреси відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та третьої особи ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), розрахунку моральної шкоди, рішення ОАСК від 22.02.2021.

10.10.2021 на адресу Господарського суду міста Києва (а.с.20-22) від позивача на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 у справі № 910/14637/21 надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній повідомив, що відповідно до ст. 29 ЦК України проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, позивач зазначив, що відповідно до інформації на офіційних сайтах відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 та третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 вказані їхні контакти, в т.ч. і їхні електронні адреси - імейли: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно (надалі імейли) і у суду є всі підстави вважати імейли офіційними адресами відповідача та третьої особи.

Позивач також звертав увагу суду першої інстанції на те, що відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» допустимість електронного документа як доказу, не може заперечуватись виключно на підставі того, що він має електронну форму. На переконання позивача у суду є всі підстави вважати роздруківку з електронної пошти позивача належним доказом надсилання на адреси - імейли відповідача та третьої особи копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних доказів надсилання копії позовної заяви позивачу та третій особі, оскільки електронні адреси відповідача та третьої особи, визначені позивачем у електронному листі від 06.09.2021 року, не є офіційними електронними адресами відповідача та третьої особи, зазначені електронні адреси не зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таким чином, належним доказом надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів на адреси відповідача та третьої особи є лист з описом вкладення у поштовий конверт.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позовної заяви Фізичної особи - підприємця Рейніша Леоніда Валерійовича на підставі п.4 ст. 174 ГПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення без розгляду позовної заяви на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України, оскільки умовою застосування зазначеної норми права, з урахуванням вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 р. № 910/14637/21 є не усунення у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали недоліків позовної заяви, а саме не подання до суду доказів направлення на адресу відповідача та третьої особи копії позовної заяви у листом з описом вкладення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені зокрема в п. 6 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 2 ст. 271 ГПК України).

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - матеріали справи не містять.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи положення зазначених правових норм з урахуванням відсутності клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 7 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Колегією суддів встановлено, що у матеріалах справи містяться докази направлення копії позовної заяви відповідачу та третій особі надсилання на електронні адреси відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_1) та третьої особи (ІНФОРМАЦІЯ_2), розрахунку моральної шкоди, рішення ОАСК від 22.02.2021.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Враховуючи викладене та те, що на момент прийняття оскаржуваної ухвали у суду першої інстанції були докази надсилання позивачем копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача та третьої особи, у суду були відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції неналежним чином дослідив надані позивачем докази надсилання на адресу відповідача та третьої особи копії позовної заяви з доданими до неї документами та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви і доданих до неї документів позивачу.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви з доданими документами позивачу.

Згідно з усталеної практикою Європейського суду з прав право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Європейським судом з прав людини також вказується про те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v.France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).

Зокрема, у рішенні по справі «Міragall Есkolano v.» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Регеz de Rada Cavanilles v.» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Рейніша Леоніда Валерійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2021р. про повернення позовної заяви без розгляду у справі №910/14637/21 підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 15 вересня 2021 у справі № 910/14637/21 підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Положеннями ч. 14 ст. 129 ГПК України визначено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не проводиться та повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Рейніша Леоніда Валерійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2021р. про повернення позовної заяви без розгляду у справі № 910/14637/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 року у справі № 910/14637/21 скасувати.

Справу № 910/14637/21 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка