ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.02.2022м. СумиСправа № 920/1418/21

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 920/1418/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Шосткинське підприємство Харківенергоремонт (41107, Сумська область, м. Шостка, вул. Гагаріна, 1; ),

до відповідача: Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Садовий бульвар, буд. 8; )

про стягнення 51 394,72 грн

Справа розглядається без виклику сторін

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути борг у сумі 51394,72 грн за надані послуги з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води, а також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 30.12.2021 відкрито провадження у справі № 920/1418/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі № 920/1418/21 отримана відповідачем 10.01.2022, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Станом на 23.02.2022 відповідач відзив на позов не подав.

Згідно ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини:

Відповідно до рішення виконавчого комітету Шосткинсьої міської ради №226 від 28.07.2006 Товариство з обмеженою відповідальністю Шосткинське підприємство Харківенергоремонт з 15.10.2006 забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення м. Шостка і визнане виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води.

Позивач, зокрема, надає послуги з постачання теплової енергії і в будинки за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Шосткинської міської ради № 01-28/5146 від 22.12.2021, приміщення в буд. АДРЕСА_1 , площею 53,93 кв.м., є комунальною власністю та перебуває на балансі Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради.

03.11.2021 на адресу управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради було направлено поштою для укладання два примірника договору №872 від 02.11.2021 про надання послуг з теплопостачання, рахунок на оплату за період з жовтня 2018 року по березень 2021 року та акти виконаних робіт за період з жовтня 2018 року по березень 2021 року по приміщенню за адресою м.Шостка, пров. Короленка, 3. Проте пропозиція щодо підписання надісланих документів та сплати рахунків відповідачем залишена без задоволення.

Так, враховуючи відсутність укладеного між позивачем та відповідачем договору на надання послуг з теплопостачання, протягом періоду: жовтень 2018 року-березень 2021 року, теплова енергія подавалась позивачем до вказаних приміщень на підставі Рішень голови Шосткинської міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів:

- Рішення Шосткинської міської ради від 22.10.2018 року № 350 р. про початок опалювального сезону 23.10.2018 р.

- Рішення Шосткинської міської ради від 05.04.2019 року № 93 про закінчення опалювального сезону 08.04.2019 р.

- Рішення Шосткинської міської ради від 25.10.2019 року № 300 р. про початок опалювального сезону 28.10.2019 р.

- Протокол міської комісії з питань техногенного-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 09.04.2020 р. про закінчення опалювального сезону 10.04.2020 р.

- Рішення Шосткинської міської ради 16.10.2020 року № 272р. про початок опалювального сезону 17.10.2020 р.

- Протокол міської комісії з питань техногенного-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 30.03.2021 року про закінчення опалювального сезону 30.03.2021 р.

Як свідчать матеріали справи, позивач поставив, а відповідач спожив за період: жовтень 2018 року-березень 2021 року теплову енергію на загальну суму 51394 грн 72 коп, що підтверджується актами приймання теплоносія на опалювальному об`єкті, підписаними ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» та обслуговуючою організацією «Івушка-Шостка». Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок суми заборгованості.

Обсяг теплової енергії спожитої на опалення зазначених приміщень у опалювальних сезонах 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 років обчислений згідно п. 3, ч. 2 ст. 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі приміщень споживача.

Постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України №819 від 07.08.2018р., № 1737 від 10.12.2018 р. № 142 від 05.02.2019 р. № 96 від 14.01.2020 р. № 629 від 17.03.2020 р., № 2262 від 30.11.2020 р. були встановлені тарифи на теплову енергію ТОВ ШП Харківенергоремонт.

Пропозиція позивача щодо підписання договору про надання послуг з теплопостачання та сплати рахунків відповідачем залишена без задоволення.

Відповідач спожиту теплову енергію не оплатив, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 51394 грн 72 коп, яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 193 вказаного Кодексу, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до загальноприйнятого визначення, теплова енергія - енергія руху атомів, молекул або інших частинок, з яких складається тіло. Теплова енергія може виділятися завдяки хімічним та ядерним реакціям, механічним взаємодіям. Виходячи з положень статей 177, 179 ЦК України, статті 1 Закону України Про теплопостачання, теплова енергія є матеріальним благом (товарною продукцією), яке отримує споживач від надавача послуг і важливою ознакою якого (завдяки якій таке благо є об`єктом цивільних прав) є здатність задовольняти ті чи інші потреби людей. Враховуючи положення статті 1 Закону України Про теплопостачання, послугою є не теплова енергія, а постачання теплової енергії.

В розумінні Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Суд звертає увагу, що укладення договору з теплопостачання відповідно до статті 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком. Відтак, сам факт неукладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період. Враховуючи зазначене, не виконуючи вимоги чинного законодавства щодо укладення зазначеного договору, споживач фактично сам створює ситуацію, в якій він позбавлений права впливати на якість, ціну, вибір постачальника послуг тощо, а також користуватись іншими правами, передбаченими Правилами користування тепловою енергією.

У пункті 1 частини 1 статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги закріплено право споживача на одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, тоді як пунктом 5 частини 2 наведеної норми передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити спірні послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання передбачено, що споживач повинен щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Також, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Верховний Суд в постанові від 02.03.2018 у справі №915/89/16 також дійшов висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №996-ХIV (із змінами і доповненнями) встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що підписані сторонами та скріплені їх печатками акти приймання теплоносія за період з жовтня 2018 по жовтень 2020 підтверджують факт прийняття теплоносія на тепловому вузлі будівлі за адресами, зазначеними вище, та відповідають вищенаведеним приписам, у зв`язку із чим господарський суд доходить висновку, що в цьому випадку акти є первинними документами, що фіксують господарську операцію, яка відбулась між сторонами, а тому можуть підтверджувати факт набуття відповідачем у позивача теплової енергії на платній основі.

За умовами частини 6 статті 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідачем не спростовано факту постачання житлово-комунальних послуг позивачем, не надано доказів неотримання житлово-комунальних послуг чи оформлення у встановленому порядку відмови від їх отримання у спірний період.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, загальна сума основного боргу відповідача за надані позивачем житлово-комунальні послуги з теплопостачання, складає 84600 грн 38 коп.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому вказані вище обставини є такими, що встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані позивачем.

Докази оплати відповідачем суми 51394 грн 72 коп. основного боргу - вартості спожитої теплової енергії за період з 23 жовтня 2018 по 30 березня 2021 суду не надано.

Таким чином судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку зі сплати фактично спожитої теплової енергії не виконав, заявлена сума боргу підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи та підлягає до стягнення з відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, 2270 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст.123, 129, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Садовий бульвар, буд. 8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Шосткинське підприємство Харківенергоремонт (41107, Сумська область, м. Шостка, вул. Гагаріна, 1; ) 51394 грн 72 коп (п`ятдесят одна тисяча триста дев`яносто чотири гривні 72 копійки) боргу, 2270 грн 00 коп (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам у справі.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Рішення підписано суддею 23.02.2022.

Суддя О.Ю. Соп`яненко