РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2022Справа № 910/19995/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Кононова Михайла Вікторовича

до Приватного підприємства «Ремводпласт Плюс»

про стягнення 539050,17 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Фізична особа-підприємець Кононов Михайло Вікторович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Ремводпласт Плюс» про стягнення 539050,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21.08.2020 між ФОП Кононовим М.В. та ПП «Ремводпласт Плюс» було укладено Договір №5, згідно умов якого позивач зобов`язався здійснити поставку продукції, а відповідач зобов`язався сплатити грошові кошти за поставлену продукцію. Позивачем на виконання умов вказаного Договору було поставлено продукцію на загальну суму 684213,60 грн. Проте, відповідачем було порушено умови Договору в частині своєчасної та повної оплати, в результаті чого за ПП «Ремводпласт Плюс» утворилась заборгованість у розмірі 491324,40 грн. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 491324,40 грн. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 34884,03 грн та 3% річних у розмірі 12841,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач заперечив щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 34884,03 грн та 3% річних у розмірі 12841,74 грн, оскільки період нарахування інфляційних втрат та 3% річних повинен починатися з дати прийняття останнього рішення ДПС про реєстрацію заблокованої податкової накладної, а саме з 05.03.2021, тому розрахунок інфляційних втрат та 3% річних позивача з 17.01.2021 є невірним. Наявність заборгованості з оплати за поставлений товар визнав в повному обсязі. Окрім того, відповідач зазначив, що позивачем було здійснено поставку продукції за Договором №5 від 21.08.2020 на будівельний майданчик ПП «Ремводопласт Плюс» об`єкту «Реконструкція Курахівського міського пару «Ювілейний» Мар`їнського району, Донецької області. І черга», де після проведення перевірки виявлено факт того, що позивачем було зазначено у видаткових накладених більшу кількість продукції ніж фактично поставлено на будівництво об`єкту.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2020 між Приватним підприємством «Ремводопласт Плюс» (далі - Покупець) та Фізичної особою-підприємцем Кононовим Михайлом Вікторовичем (далі - Постачальник) укладено Договір №5 (далі - Договір), відповідно до умов якого, постачальник приймає на себе зобов`язання поставити щебнієво-пісчану суміш, щебінь шлаковий, щебнієво-пісчаний відсів (далі - продукція), а Покупець прийняти та оплатити на умов цього Договору продукцію, зазначену в цьому Договорі. (п.1.1 Договору)

Відповідно до п.2.2 Договору, поставка продукції здійснюється на умовах EXW (згідно з міжнародними правилами тлумачення торгових термінів, «Інкотермс» в редакції 2010) на склад Постачальника за адресою: м. Курахово, Промзона, 70, із завантаженням в транспортних засіб Покупця силами та за рахунок Постачальника.

Відповідно до п.4.3.2. Покупець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі одержати та сплатити вартість продукції за цим Договором, дотримуючись умов п.п.3.2. даного Договору.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору ФОП Кононов Михайло Вікторович поставив продукцію на загальну суму 684213,60 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи підписаними обома сторонами видатковими накладними: №7/3 від 21.08.2020 на суму 192889,20 грн; №31 від 22.09.2020 на суму 36276,30 грн; №33 від 25.09.2020 на суму 42820,80 грн; №36 від 28.09.2020 на суму 36276,30 грн; №№37 від 30.09.2020 на суму 42820,80 грн; №45 від 16.10.2020 на суму 59103,90 грн; №47 від 16.10.2020 на суму 55315,20 грн; №48 від 21.10.2020 на суму 28367,40 грн; №46 від 26.10.2020 на суму 57691,20 грн; №49 від 26.10.2020 на суму 22863,30 грн; №50 від 29.10.2020 на суму 41366,40 грн; №59 від 09.11.2020 на суму 9935,10 грн; №60 від 11.11.2020 на суму 13551,60 грн; №63 від 16.11.2020 на суму 13146,60 грн; №67 від 23.11.2020 на суму 10811,40 грн; №68 від 25.11.2020 на суму 12048,30 грн; №81 від 17.12.2020 на суму 8929,80 грн.

Разом з тим, у матеріалах справи наявні платіжні доручення №7641 від 15.10.2020 на суму 83222,88 грн; №8303 від 30.12.2020 на суму 106666,32 грн; №8311 від 04.01.2021 на суму 3000 грн, які підтверджують часткову оплату ПП «Ремводопласт Плюс» продукції.

Так чином, за відповідачем наявна заборгованість зі сплатити вартості поставленої продукції за Договором у розмірі 491324,40 грн, яка також не заперечується відповідачем.

За приписами ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі та не заперечується відповідачем суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 491324,40 грн.

Окрім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 34884,03 грн та 3% річних у розмірі 12841,74 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки, суд дійшов висновку, що розрахунок інфляційних втрат позивача у розмірі 34884,03 грн та 3% річних позивача у розмірі 12841,74 грн здійснено в межах періоду з 17.01.2021 по 30.11.2021, є арифметично вірними, а тому вказані вимоги підлягають задоволенню повністю.

Твердження відповідача стосовно того, що позивачем здійснено поставку продукції за Договором №5 від 21.08.2020 на будівельний майданчик ПП «Ремводопласт Плюс» об`єкту «Реконструкція Курахівського міського пару «Ювілейний» Мар`їнського району, Донецької області. І черга», де після проведення перевірки виявлено факт того, що позивачем було зазначено у видаткових накладених більшу кількість продукції ніж фактично поставлено на будівництво об`єкту, судом відхиляються, оскільки, як вбачається з наявних у матеріалах справи підписаних обома сторонами товарно-транспортних накладних, позивачем було поставлено товар за адресами: с. Спасько-Михайлівське (Донецька область) та м. Слов`янськ (Донецька область) вул. Ясна 34. При цьому матеріали справи не містять доказів поставки товару у обсягах, відмінних від зазначених у видаткових накладних, які підписані сторонами без зауважень.

Заперечення відповідача щодо початку періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних з 17.01.2021, оскільки позивачем було зареєстровано податкові накладні із запізненням, а тому початок такого період має розраховуватися з дати прийняття рішення Державної податкової служби України про реєстрацію заблокованої накладної - 05.03.2021, судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до п.3.3 Договору, Постачальник зобов`язаний на дату виникнення у нього податкових зобов`язань з ПДВ, скласти та зареєструвати податкову накладу з дотриманням визначених законодавством України умов та термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі ЄРПН). У випадку не реєстрації або несвоєчасній реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН, Покупець має право призупинити оплату товару на суму, яка дорівнює сумі ПДВ зазначеної податкової накладної, до моменту виконання Постачальником свого зобов`язання по реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Згідно п.3.2 Договору, оплата з поставлену продукцію здійснюється Замовником безготівковими платежами на поточний рахунок Постачальника на підставі отриманого рахунка-фактури не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати його отримання Покупцем.

Отже, враховуючи, положення п.3.2 Договору останній строк належної оплати продукції сплинув 16.01.2021.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не проведено оплату за поставлений товар у сумі, яка значно перевищує суму ПДВ, що спростовує твердження відповідача про призупинення оплати товару на суму, яка дорівнює сумі ПДВ.

Крім того наявні у матеріалах справи податкові накладні були зареєстровані відповідно до вимог законодавства України.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Стосовно вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, не додано до матеріалів справи доказів на підтвердження факту надання правничої допомоги, у зв`язку з чим, суд не має можливості встановити чи дійсно витрати на які посилається позивач було понесено у зв`язку з розглядом справи №910/19995/21.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є обґрунтованими, у зв`язку з чим, суд відмовляє у покладені на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «Ремводпласт Плюс» (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, м. Бориспіль, вул. Ботанічна, буд. 1/6, оф. 10; ідентифікаційний код 34456142) на користь Фізичної особи-підприємця Кононова Михайла Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) суму заборгованості у розмір 491324 (чотириста дев`яносто одна тисяча триста двадцять чотири) грн 40 коп, інфляційні втрати у розмірі 34884 (тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн 03 коп., 3% річних у розмірі 12841 (дванадцять тисяч вісімсот сорок одна) грн 74 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8085 (вісім тисяч вісімдесят п`ять) грн 75 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 21.02.2022.

Суддя Я.В. Маринченко