ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 лютого 2022 року м. ТернопільСправа № 921/95/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув заяву б/н від 29.12.2021 (вх. №34 від 04.01.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю БОНУСМЕДІКУС про розстрочку виконання судового рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.06.2021

у справі №921/95/21

за позовом - Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради (бульвар Т.Шевченка, 21, м. Тернопіль, 46001)

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю БОНУСМЕДІКУС (вул. Є.Коновальця, 4, м. Тернопіль, 46020)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Тернопільської міської ради (46001, м. Тернопіль, вул. Листопадова, 5)

про стягнення 2778847,49 грн заборгованості, 136998,07 грн пені, 32044,84 грн 3% річних.

За участю від:

позивача не з`явився

відповідача - не з`явився

третьої особи не з`явився

ВСТАНОВИВ:

30.12.2021 (згідно відбитку штампу підприємства зв`язку Укрпошта) Товариство з обмеженою відповідальністю БОНУСМЕДІКУС звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 29.12.2021 (вх. №34 від 04.01.2021) про розстрочку виконання рішення суду від 24.06.2021 у справі № 921/95/21 про стягнення з нього 1286550,26 грн орендної плати, 42768,42 грн пені, 9644,11 грн - 3 % річних та 19898,26 грн - сплаченого судового збору.

В обґрунтування вимог поданої заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю БОНУСМЕДІКУС зазначено про існування у відповідача складного економічного становища, що унеможливлює реальне виконання ним рішення суду у даній справі. На момент звернення із заявою про розстрочку рішення залишок коштів на відкритому поточному рахунку заявника склав 957412,01 грн.

У зв`язку з наведеним відповідач просить, в порядку ст. 331 ГПК України, розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців, з щомісячною оплатою коштів в рівних частинах по 113238,42 грн щомісяця.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

З врахуванням ч.2 ст. 331 ГПК України, ухвалою суду від 17.01.2022 вищевказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.01.2022 та запропоновано надати: Управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради в строк до 25.01.2022 - за наявності, письмові заперечення проти розстрочення судового рішення, а Виконавчому комітету Тернопільської міської ради в строк до 25.01.2022 - письмові пояснення з приводу можливості розстрочки.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Шумського І.П. розгляд заяви 27.01.2022 не відбувся.

21.01.2022 від Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради надійшли заперечення №1142 від 21.01.2022 (вх. №410) на заяву про розстрочення виконання рішення суду, в якій просив суд відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду у справі №921/95/21. З приводу цього стягувачем зазначено, що до заяви відповідачем не додано документів, що надали б змогу здійснити аналіз фінансового стану боржника, внаслідок чого неможливо достовірно встановити, чи є підстави для надання розстрочки виконання рішення суду. У виникненні значної суми заборгованості наявна вина боржника, який не сплачував орендну плату протягом тривалого часу. Станом на момент розгляду заяви про розстрочку виконання рішення відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення суми заборгованості. Додана до заяви банківська виписка вказує на те, що за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 на рахунку відповідача періодично були наявні кошти для часткового виконання рішення. Подаючи заяву про розстрочку виконання рішення суду, відповідач намагається в такий спосіб зняти арешт з майна та рахунків боржника, затягнути виконання рішення суду або взагалі не виконати його.

Ухвалою суду від 27.02.2022 судове засідання з розгляду заяви б/н від 29.12.2021 ТОВ БОНУСМЕДІКУС про розстрочку виконання судового рішення призначено на 14.02.2022, в якому оголошувалась перерва до 24.02.2022.

Учасники судового процесу явку повноважних представників в судове засідання 24.02.2022 не забезпечили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись у встановленому ст. 120 ГПК України порядку.

У запереченнях №1142 від 21.01.2022 позивач просив суд розгляд заяви про розстрочку виконання рішення суду проводити без участі його представника.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони відповідно до ст. 42 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання 24.02.2022 без участі представників учасників судового процесу.

Розглянувши вказану заяву, матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/95/21 за позовом Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю БОНУСМЕДІКУС про стягнення 2778847,49 грн заборгованості, 136998,07 грн пені, 32044,84 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.06.2022 у справі №921/95/21 (залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2021) позовні вимоги Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю БОНУСМЕДІКУС на користь Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради 1286550,26 грн орендної плати, 42768,42 грн пені, 9644,11 грн - 3 % річних та 19898,26 грн - сплаченого судового збору; відмовлено в задоволенні решти позову.

07.12.2021 судом видано наказ на примусове виконання вищевказаного рішення суду.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Процесуальні питання пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах регулюються Розділом V ГПК України (ст. ст. 326-338).

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Положеннями ч. 4 ст. 11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі Фуклев проти України, заява № 71186/01, п. 84). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чижов проти України, заява №6962/02).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 по справі № 11-рп/2012).

Поряд з цим, господарським процесуальним законодавством передбачено механізм розстрочення виконання рішення за наявності певних умов.

Зі змісту ч. 1 ст. 331 ГПК України, вбачається, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Так, за приписами ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вказані норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Розстрочення це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Також необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення.

При цьому, зазначена норма процесуального закону не наводить переліку обставин, за наявності яких може бути здійснено розстрочку виконання судового рішення, і покладає розв`язання цього питання, як і визначення періоду, протягом якого можливо здійснити розстрочку виконання рішення суду, безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи.

Тому, суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочення.

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

В даному випадку, заява про розстрочення виконання судового рішення обґрунтована тим, що після набрання рішенням суду від 24.06.2021 у справі №921/95/21 законної сили та видачі наказу на його примусове виконання залишок коштів на рахунку відповідача складає 957412,01 грн. На підтвердження даної обставини заявником долучено до заяви копію банківської виписки по його рахунку в Альфа Банку за період з 01.01.2021 по 31.12.2021.

З`ясовуючи питання щодо дотримання балансу інтересів сторін в даному випадку суд враховує ту обставину, що залишок коштів на рахунку відповідача у півтори рази менший від стягненої на підставі рішення суду суми коштів. Наведене свідчить про відсутність можливості у відповідача погасити усю суму заборгованості одним платежем, та одночасно забезпечити діяльність його юридичної особи.

Аналізуючи питання ступеню вини відповідача необґрунтовано вказувати, що такий є високим, чи наявний умисел у діях останнього щодо невиконання своїх грошових зобов`язань перед стягувачем.

Звернення відповідача до суду із заявою про розстрочку виконання судвого рішення вказує на відсутності мети уникнення ним від сплати заборгованості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

У ч.5 ст. 331 ГПК України зазначено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч.1 ст. 116 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання балансу інтересів обох сторін, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення та наявність правових підстав для розстрочення виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.06.2021 у справі № 921/95/21, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2021, строком на 9 місяців після дати набрання законної сили постановою суду апеляційної інстанції від 16.11.2021 про залишення без змін рішення від 24.06.2021 у справі №921/95/21 та за виключенням періоду часу, який минув до постановлення ухвали про розстрочку виконання рішення суду, відповідно до наступного графіку, а саме:

до 17.03.2022 150984,56 грн;

до 17.04.2022 150984,56 грн;

до 17.05.2022 150984,56 грн;

до 17.06.2022 150984,56 грн;

до 17.07.2022 150984,56 грн;

до 17.08.2022 150984,56 грн;

до 17.09.2022 150984,56 грн;

до17.10.2022 150984,56 грн;

до 17.11.2022 150984,57 грн.

Суд приходить до висновку, що це справедливо забезпечить як стабільну діяльність юридичноюї особи відповідача, так і можливість реального виконання рішення суду на користь позивача.

Суд також враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява 36575/02, ухвала від 07.10.2003).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 234, 235, 331, 338, ГПК України суддя господарського суду, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву б/н від 29.12.2021 (вх. №34 від 04.01.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю БОНУСМЕДІКУС про розстрочку виконання судового рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.06.2021 у справі №921/95/21 задоволити частково.

2. Виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.09.2021 у справі №921/95/21 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю БОНУСМЕДІКУС на користь Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради 1286550,26 грн орендної плати, 42768,42 грн пені, 9644,11 грн - 3 % річних та 19898,26 грн - сплаченого судового збору, розстрочити строком на 9 місяців після дати набрання законної сили постановою суду апеляційної інстанції від 16.11.2021 про залишення без змін рішення від 24.06.2021 у справі №921/95/21 та за виключенням періоду часу, який минув до постановлення ухвали про розстрочку виконання рішення суду, відповідно до наступного графіку:

до 17.03.2022 150984,56 грн;

до 17.04.2022 150984,56 грн;

до 17.05.2022 150984,56 грн;

до 17.06.2022 150984,56 грн;

до 17.07.2022 150984,56 грн;

до 17.08.2022 150984,56 грн;

до 17.09.2022 150984,56 грн;

до17.10.2022 150984,56 грн;

до 17.11.2022 150984,57 грн.

3. Ухвала, в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання - 24.02.2022.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається, в порядку та строки встановлені ст. ст. 256-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 24 лютого 2022 року.

Суддя І.П. Шумський