СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Харків Справа № 922/2694/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Слободін М.М. , суддя Хачатрян В.С.

без виклику учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження без проведення судового засідання за наявними в справі матеріалами апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (вх. № 3972 Х/1)

на рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2021 (повний текст складено 01.12.2021) та додаткові рішення Господарського суду Харківської області від 01.12.2021, ухвалені у складі судді Аюпової Р.М.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, с. Т. Шевченка, Чернігівська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрометал Україна", м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АЗТ Славутич", м. Краматорськ, Донецька область

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, с. Т. Шевченка, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрометал Україна", м. Харків, про стягнення збитків в розмірі 118840,26 грн з ПДВ, пов`язаних з відшкодуванням витрат на заміну дефектного товару за договором №28/08-18 від 03.09.2018 та збитки в розмірі 8236,80 грн з ПДВ, пов`язані з відшкодуванням витрат на проведення дослідження Чернігівської регіональної торгово-промислової палати (з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення розміру заявлених позовних вимог від 27.10.2021).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.11.2021 у справі №922/2694/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що позивачем у справі не надано доказів, які б могли належним чином підтвердити наявність сукупності всіх елементів, необхідних для притягнення відповідача до цивільно - правової відповідальності у вигляді збитків, передбаченої ст. ст. 224, 225 ГК України.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі №922/2694/21 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, с. Т. Шевченка, про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 7327 від 29.11.2021) відмовлено.

Іншим додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі №922/2694/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрометал Україна" про розподіл та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/2694/21 (вх. № 27764 від 24.11.2021) задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрометал Україна" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16400,00 грн.

Не погодившись з рішенням та додатковими рішеннями, ухваленими судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, який просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2021 та додаткові рішення Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі №922/2694/21 повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ ім. Шевченка в повному обсязі.

Просить стягнути з ТОВ "Петрометал Україна" на користь ТОВ ім. Шевченка збитки в розмірі 118840,26 грн з ПДВ, пов`язані з відшкодуванням витрат за заміну дефектного товару та збитки в розмірі 8236,80 грн з ПДВ, пов`язані з відшкодуванням витрат за проведення досліджень Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, а також понесені судові витрати в розмірі 2270,00 грн в якості компенсації сплаченого судового збору та 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування апеляційної скарги наводить такі доводи:

- ні договором, ні інструкцією з експлуатації на обладнання, ні іншою документацією не передбачено періодичність, строки та порядок проведення планового сервісного обслуговування;

- позивач не пов`язаний договірними відносинами ні з ТОВ «АЗТ Славутич», ні з ПВП «Нафтоспецсервіс», а представник, який прибув на огляд обладнання від ТОВ «АЗТ Славутич» не мав належним чином оформлених повноважень (довіреності) на представництво інтересів ТОВ «Петрометал Україна»;

- відповідач ігнорував запрошення та листи позивача щодо роботи обладнання та не направив свого представника для участі в комісійному складанні акту про виявлені недоліки

- судом першої інстанції зроблено необгрунтований висновок, що позивач, порушуючи умови договору, самостійно без погодження з продавцем та за відсутності належних підстав і обґрунтувань здійснив купівлю нового обладнання.

На думку апелянта, рішення суду першої інстанції від 24.11.2021 підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТОВ ім. Шевченка підлягають задоволенню в повному обсязі, а отже, в такому разі судові витрати, в тому числі й витрати на професійну правничу допомогу, повинні бути покладені на відповідача. Тому, й додаткові рішення від 01.12.2021, якими здійснено розподіл судових витрат, підлягають скасуванню в апеляційному порядку.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Хачатрян В.С., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2021 у справі №922/2694/21 та додаткові рішення Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі №922/2694/21 залишено без руху. Встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме: надати до Східного апеляційного господарського суду докази надіслання апеляційної скарги третій особі ТОВ "АЗТ Славутич"(84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, будинок 8) за належною адресою відповідно до вимог ст. 259 ГПК України. Роз`яснено скаржнику, якщо апелянт не усуне недоліки апеляційної скарги у строк встановлений судом, вона вважається неподаною та повертається апелянту.

29.12.2021 до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на виконання вимог ухвали Східного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 надійшли докази надіслання копії апеляційної скарги третій особі ТОВ "АЗТ Славутич" за належною адресою.

Враховуючи, що апелянтом у встановлений судом строк усунуто встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2021 та додаткові рішення Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі №922/2694/21; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії іншим учасникам справи, але не пізніше ніж до 27.01.2022 та встановлено сторонам строк до 27.01.2022 для подання заяв, клопотань, тощо.

З огляду на те, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом було попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.

Третя особа 24.01.2022 через канцелярію суду подала відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 863), в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувані рішення першої інстанції залишити без змін.

В обгрунтування своєї позиції по справі вказує на те, що обов`язком покупця є належне дотримання умов договору щодо сервісного обслуговування, що безпосередньо впливає на якість роботи обладнання. Під час присутності фахівця Суханицького Б.В. 22.03.2021 та 31.05.2021 на території позивача останнім також підіймалось питання направлення обладнання на діагностику. Проте, ТОВ «ім. Шевченко» така пропозиція неодноразово була відхилена.

25.01.2022 представник відповідача подав клопотання (вх. № 901) про відшкодування витрат в суді апеляційної інстанції в якому просить стягнути з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Також 25.01.2022 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 902), в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення без змін та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 8000,00 грн.

В обгрунтування своїх заперечень вказує на те, що позивачем у справі не надано докази, які б могли належним чином підтвердити наявність сукупності всіх елементів, необхідних для притягнення відповідача до цивільно - правової відповідальності у вигляді збитків, передбаченої ст. ст. 224, 225 ГК України. Долучені технічні висновки ПВП «Нафтоспецсервіс» від 03.09.2021 та від 01.11.2021 підтверджують, що позивач здійснював несанкціоноване втручання у механізм рівномірів, не залучав сервісні організації та відмовився здійснити демонтаж обладнання на діагностику. Проте, заявляючи вимоги щодо стягнення збитків, фактично намагається покласти на відповідача витрати на придбання нового обладнання за іншим договором.

08.02.2022 апелянт подав заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2021 та додаткові рішення у даній справі від 01.12.2021 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відмовити відповідачу повністю в задоволенні клопотання про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вбачається з матеріалів справи, копії ухвал про відкриття провадження у справі від 04.01.2022 були отримані представниками сторін, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Тобто, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Колегія суддів повідомляє, що клопотань від учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом) до суду не надійшло.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 та ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, у разі здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, досліджує докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Як свідчать матеріали справи 03.09.2018 між ТОВ «Петрометал Україна» (Продавець) та ТОВ ім. Шевченка (Покупець) був укладений договір №28/08-18.

Відповідно до п.п.1.1.-1.2. договору Продавець зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець оплатити та прийняти Пункт паливнозаправний сталевий, одностінний 50 мЗ (40/10), іменований далі Товар, відповідно до Специфікацій, наведених у Додатках, які є невід`ємною частиною цього Договору. Продавець в період дії Договору, зобов`язався надати, а Покупець оплатити та прийняти послуги пуско-налагоджувальних робіт ПРК та інше (надалі Послуги), якщо інше не обумовлено в Специфікації.

Згідно додатку № 1 до договору від 03.09.20218 передається товар на суму 659142,00 грн., а саме: Пункт паливнозаправний, одностінний 50 м3 (40/10), який має наступну комплектацію: Резервуар сталевий горизонтальний 1 один., Колонка паливороздавальна NOVA1101.21Bii 1 один., Колонка паливороздавальна NOVA1101.21/SBii 1 один., Рівномір StartItaliano L =3.5м 2 один., Спеціалізоване програмне забезпечення Itern 1 один., Реєстратор 1 один., Ідентифікатор 1 один (що встановлений за адресою: Чернігівська область, Ріпкінський район, с. Т.Шевченка, вул. Тарасевича, 53 б) та згідно додатку № 2 від 03.08.2018 р. товар на суму 649674,00 грн., а саме: ПУНКТ ПАЛИВОЗАПРАВНИЙ, ОДНОСТІННИЙ 50 м3 (40/10), який має наступну комплектацію: Резервуар сталевий горизонтальний 1 один., Колонка паливороздавальна NOVA1101.21Bii 1 один., Колонка паливороздавальна NOVA1101.21/SBii 1 один., Рівномір StartItaliano L =3.5м 2 один. (що встановлений за адресою: Чернігівська область, Ріпкінський район, с. Малий Листвен, вул. Шевченка, 13).

Відповідно до п. 5.1 договору продавець гарантує, що Товар буде відповідати Технічним вимогам Покупця і ТУ У 28.2-1:2005, ТУ У 28.1-5:2013.

Згідно з п.5.2. Договору, гарантійний термін експлуатації резервуарів становить 2 (два) роки з моменту введення Товару в експлуатацію. Гарантія на Устаткування, у т.ч. на всі комплектуючі поширюється до видачі одного мільйона літрів палива але не більш 24 місяців із дня введення Товару в експлуатацію. Дата введення в експлуатацію підтверджується Актом введення в експлуатацію. Гарантія не поширюється в разі порушення вимог експлуатації та не проведення планового сервісного обслуговування спеціалізованим персоналом.

Сторони домовились про порядок фіксації фактів виходу із ладу обладнання, та виклали такі положення у пункті 5.3., де вказано, що кожен факт виходу з ладу резервуарів підтверджується двостороннім актом або одностороннім актом, підписаним за участю Торгово-промислової палати України або незалежної компетентної організації. У випадку порушення продавцем строку позбавлення товару дефектів, передбаченого цим пунктом, покупець набуває право самостійно або із залученням третіх осіб усунути дефекти, а продавець зобов`язаний компенсувати понесенні останнім витрати у повному обсязі.

Фактом визнання прихованих недоліків товару є підписаний двосторонній акт або односторонній акт, підписаний за участю ТПП України.

Право власності на товар, що є предметом договору, переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткової накладної, тобто 09.11.2018 та 12.11.2018 (п.3.5. договору).

Як вбачається з Актів готовності та введення в експлуатацію пункту паливозаправного ПЗП2-40/10-1-2, затвердженого директором ТОВ ім. Шевченка Є.А. Скроботовим 04.04.2019, об`єкт складається з: пункту паливозаправного ПЗП2-40/10-1-2, №0092/18, 2018 року випуску, Україна; резервуар наземний одностінний РН1-40/10-2500, заводський номер 0092/18; колонка NOVА-1ВЕД-50-0,25-1-А-1-01Віі, заводський номер 0811; колонка NOVА-1ВЕД-50/100-0,25-1-А-2-02Ві, заводський номер 0813 та знаходиться за адресою: вул. Тарасевича, 53 б, с.Т.Шевченка, Ріпкинського району, Чернігівської області та 15063, Чернігівська область, Ріпкинський район, с. Малий Листвен, вул. Шевченка, 13. Отже, об`єкт був введений в експлуатацію 04.04.2019.

У вересні 2020 року позивач виявив несправності у роботі обладнання (рівномірів, що встановлені за адресою: Чернігівська область, Ріпкінський район, с. Т.Шевченка, вул. Тарасевича, 53 б), про що повідомив відповідача у листі від 11.11.2020 за вих. № 2329-ч.

У відповідь, Листом від 20.11.2020 ТОВ Петрометал Україна вказав щодо направлення запиту до офіційного дилера виробника (ТОВ АЗТ Славутич) про порядок вирішення питання щодо діагностики та ремонту.

В подальшому, для вирішення питання чи може проводитись ремонт та діагностика обладнання в рамках гарантійного обслуговування, відповідачем у листі від 08.12.2020 за № 08/12-1 запитано у позивача інформацію щодо ступеню якості продукції (кількості використаного палива та проведення сервісного обслуговування), що було передбачено умовами укладеного між сторонами договору (п.5.2.), де вказано, що гарантія не розповсюджуються у разі не проведення планового сервісного обслуговування та є дійсною до видачі одного мільйона літрів палива.

05.03.2021 позивач запросив представника ТОВ Петрометал Україна на огляд обладнання 10.03.2021 у комісійному складі. Проте, відповідач не зміг прибути, з огляду на те, що отримав запрошення лише 09.03.2021, про що повідомив позивача. В листах ТОВ АЗТ Славутич вказував, що з огляду на відсутність забезпечення сервісного обслуговування та належного утримання обладнання з боку покупця, гарантійний випадок не розповсюджуються на вказане устаткування. Після чого відповідач направив позивачу пропозицію в листі від 11.03.2021 про демонтаж і відправлення спірного обладнання на виробничу базу ТОВ АЗТ Славутич для проведення діагностики та роботоздатності рівномірів на спеціальному обладнанні в лабораторних умовах.

Проте, позивач листом від 12.03.2021 за № 362-Ч письмово повідомив про відмову демонтувати та направляти обладнання, обґрунтовуючи неможливістю зробити це власними силами без відповідних фахівців та просив прибути відповідних фахівців (представника постачальника або представника виробника) за адресою встановлення рівномірів для їх демонтажу 22.03.2021 об 12.00 год.

З урахуванням вказаного листа відповідач направив представника виробника Суханицького Б.В. за вказаною адресою у зазначений позивачем час.

22.03.2021 позивач знову відмовився демонтувати обладнання та запросив представника Чернігівського відділення ТПП України Халимоненко І.Г. для складанні акту про вихід з ладу обладнання за участю представників позивача Агапової І.А. та Батієвського К.В., представника та спеціаліста направленого третьою особою на вимогу ТОВ Петрометал Україна Суханицького Б.В.

В ході комісійного розгляду 22.03.2021 було зафіксовано оглядом факт, що рівноміри на вказаному обладнання не зчитують об`єм, рівень та температуру палива. Після корекції покази рівноміра зійшлися з похибкою -7л. відповідно до градувальної таблиці.

Представником ТПП за наслідками вказаного обстеження було також складено експертний висновок ЧК-90 від 31.03.2021, де вказано, що зафіксовані під час огляду недоліки були виявлені під час гарантійного терміну експлуатації і підлягають усуненню або відшкодуванню з боку продавця.

Позивач долучив до матеріалів справи договір із ТОВ ВД-ТЕХНО №15-03/21 на постачання нового обладнання (рівномірів магнітострикційних 3000мм), який був укладений 15.03.2021. Вказаний договір став підставою придбання нового обладнання.

31.05.2021 складено Акт про вихід з ладу обладнання, що встановлене за адресою: Чернігівська область, Ріпкінський район,с. Малий Листвен, вул. Шевченка, 13 у присутності представників позивача Агапової І.А. та Батієвського К.В., представника Чернігівського відділення ТПП України Халимоненко І.Г. та спеціаліста направленого третьою особою на вимогу ТОВ Петрометал Україна Суханицького Б.В.

Згідно експертного висновку ЧК-249 від 02.06.2021 за наслідками огляду спірного обладнання, а саме: рівномірів, що встановлений за адресою: Чернігівська область, Ріпкінський район,с. Малий Листвен, вул.. Шевченка, 13 не відображає наступні дані: висота, об`єм та температура. Вказано, що такі недоліки підлягають відшкодуванню або усуненню з боку продавця.

У технічному висновку ПВП Нафтоспецсервіс від 01.11.2021 зазначено, що 31.05.2021 позивач також не погодився на демонтаж та направлення обладнання на діагностику на адресу ТОВ АЗТ Славутич, а уклав нову специфікацію від 11.08.2021 із ТОВ ВД-ТЕХНО та замовив ще один новий рівномір на суму 40760,10 грн.

Як зазначено представником позивача, обладнання, придбане за договором № 28/08-18 від 03.09.2018 у ТОВ Петрометал Україна знаходиться у позивача у користуванні та повернуто відповідачу не було.

Таким чином, звертаючись до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 118840,26 грн. з ПДВ, пов`язані з відшкодуванням витрат на заміну дефектного товару, купленого ним у третьої особи та збитки в розмірі 8236,80 грн., пов`язаних з відшкодуванням витрат за проведення дослідження Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем у справі не надано доказів, які б могли належним чином підтвердити наявність сукупності всіх елементів, необхідних для притягнення відповідача до цивільно - правової відповідальності у вигляді збитків, передбаченої ст. ст. 224, 225 ГК України. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення поставки товару неналежної якості, оскільки позивачем не доведено, що саме недоліки поставленої відповідачем продукції були викликані винними діями відповідача, з урахуванням наявності факту незабезпечення позивачем сервісного обслуговування товару, а отже недоведені причинний зв`язок між збитками, які поніс позивач і поведінкою відповідача, а також його вина у завданні збитків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Аналогічна правова норма міститься у ст. 265 ГК України.

У ст. 266 ГК України зазначено, що предметом поставки можуть бути, зокрема, продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до умов укладеного між ТОВ "Петрометал Ураїна" (продавець) та ТОВ ім. Шевченка (покупець) договору № 28/08-18 від 03.09. 2018 та додатку № 2 до цього договору позивачем було придбано рівноміри Startltaliano L.

Судом встановлено, що позивач звернувся до ТОВ "Петрометал Україна" із листами щодо настання гарантійного випадку.

У апеляційній скарзі позивач стверджує, що відповідач ігнорував запрошення та листи позивача щодо роботи обладнання.

Проте, вказані твердження спростовуються наявними в матеріалах справи листами ТОВ «Петрометал Україна». Так, листом від 08.12.2020 за № 08/12-1 надано запит про витребування певної інформації щодо кількості виданого палива та порядку експлуатації, від 09.03.2021 № 09/03-1 повідомлено про готовність прибути на місце розташування обладнання та просив повідомити дату і час заздалегідь; від 11.03.2021 № 11/03-1 відповідач повідомив про пропозицію демонтувати обладнання та направити на діагностику на виробничу базу виробника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач листом від 12.03.2021 за № 362-Ч письмово повідомив про відмову демонтувати та направляти обладнання, обґрунтовуючи неможливістю зробити це власними силами без відповідних фахівців та просив прибути відповідних фахівців (представника постачальника або представника виробника) за адресою встановлення рівномірів для їх демонтажу 22.03.2021 о 12.00 год.

31.05.2021 за участю представника позивача, експерта Чернігівської ТПП та делегованого ТОВ "Петраметал Україна" представника сервісної організації Суханицького Б.В. було зафіксовані технічні несправності та складено акт виходу з ладу обладнання від 31.05.2021.

Твердження позивача у апеляційній скарзі про те, що представник, який прибув на огляд обладнання не мав належної довіреності від ТОВ «Петрометал Україна» є безпідставними з огляду на те, що у листі від 12.03.2021 року № 362-ч позивач просив направити або представника постачальника (ТОВ «Петрометал Україна») або представника виробника (ТОВ «АЗТ Славутич»). Суханицький Б.В. був присутній разом із комісією на оглядах обладнання, внесений у формуляр вручну представником позивача, що свідчить про обізнаність апелянта про особу, яка прибула на виклик.

Як свідчать наявні в матеріалах справи документи та пояснення сторін, поставлене ТОВ «Петрометал Україна» на користь ТОВ «ім. Шевченко» обладнання і частина устаткування - рівноміри мали відхилення у роботі, спричинене не проведенням сервісного обслуговування, що вказується всіма учасниками справи та підтверджується інформацією в позові і листуванні між сторонами.

Під час присутності фахівця Суханицького Б.В. 22.03.2021 та 31.05.2021 на території позивача останнім підіймалось питання направлення обладнання на діагностику. Проте, обладнання ТОВ «ім. Шевченко» не направлялось на діагностичну базу ТОВ «АЗТ Славутич», тому що ТОВ «ім. Шевченко» така пропозиція неодноразово була відхилена.

Як вказано у технічному паспорті, рівномір є засобом вимірювання рівня і температури нафтопродуктів, рівня підтоварної води в горизонтальних резервуарах та є складовою частиною системи обліку і контролю нафтопродуктів, тому необхідне постійне підтримання їх в технічно справному стані.

Судом встановлено, що позивач не виконав умови, передбачені п. 5.2. договору, яким визначено, що для поширення гарантійного обслуговування на придбаний товар, необхідно дотримуватись виконання умов сервісного обслуговування.

Позивачем не спростовано інформацію щодо проведення сервісного обслуговування спеціалізованим персоналом, що може свідчити про недотримання умов експлуатації обладнання, наслідком чого став збій у налаштуванні рівномірів.

На підтвердження правової позиції відповідача щодо вищевикладеного, ТОВ ім. Шевченка долучив до позовної заяви роздруківку непідписаного з боку виконавця договору від 20.11.2019 із TOB "Астра Навігейшн", що є, в свою чергу, доказом не проведення фактичного сервісного обслуговування щодо обладнання.

У апеляційній скарзі позивач стверджує, що договором № 28/08-18 від 03.09. 2018 не було покладено обов`язок на постачальника проводити сервісне обслуговування поставленого товару і він не був обізнаний про необхідність сервісного обслуговування.

Проте, у позовній заяві позивач наголошував, що він намагався укласти договір з ТОВ «Астра Навігейшн» про сервісне обслуговування, та не зміг це зробити, що спростовує твердження про необізнаність.

Долучення бланку незаповненого та не підписаного договору до матеріалів судової справи, свідчить, що інша сторона не погодила основних умов, не акцептувала і не підписала такий документ, що в свою чергу не звільняє покупця (користувача) від відповідальності забезпечення проведення сервісного обслуговування у разі наміру у майбутньому скористатись правом гарантії за договором та взагалі підтримання нормального функціоналу рівномірів.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не було досліджено питання необхідності регулярного сервісного обслуговування, також є безпідставним, оскільки судом досліджено п. 5.2 договору, технічні висновки ПВП «Нафтоспецсервіс» від 01.11.2021, Інформаційний висновок щодо технічних характеристик ТОВ «АЗТ Славутич», паспорт магнітострикційного рівнеміру та формуляр на колонки топливороздавальні, де вказана така умова щодо сервісного обслуговування.

Обов`язковість сервісного обслуговування для даного виду обладнання підтверджується листом ТОВ "Торгова компанія "Ювента" від 04.08.2021, Інформаційним висновком TOB "АЗТ Славутич" та технічним висновком НВП "Нафтоспецсервіс".

З урахуванням наявних в матеріалах справи документів та листів сторонніх сервісних організацій, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не дотримався умов належної експлуатації придбаного товару та для з`ясування причин та наслідків проігнорував необхідність направлення такого обладнання на діагностику.

Щодо Експертних висновків Чернігівської регіональної ТПП від 31.03.2021 та 02.06.2021, на які посилається апелянт, то експертами не вказано щодо непридатності обладнання до ремонту або подальшої експлуатації як і не надано рекомендацій по заміні обладнання. І в будь-якому випадку, вказані висновки не містять рекомендацій щодо виконання обов`язку покупця з оплати товару за договором поставки товару та послуг № 15-03/21, укладеного між позивачем та ТОВ "ВД- Техно".

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 269 ГК України постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли в наслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу".

Матеріалами справи встановлено, що дефекти виробу (недоліки) були виявлені протягом гарантійного терміну.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Статтею 1209 ЦК України передбачено, що продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобов`язаний відшкодувати шкоду, внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них.

Згідно ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності).

Підставою настання господарсько-правової відповідальності є правопорушення, елементами якого є наявність збитків, протиправність поведінки особи, причинний зв`язок між збитками і поведінкою особи, а також її вина.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. У відповідності до частини 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У ч. 2 ст. 224 ГК України зазначено, що збитки це витрати, понесені постраждалою стороною, втрата або пошкодження майна, а також неотримані нею доходи, які сторона отримала б у випадку належного виконання зобов`язання або дотримання правил провадження господарської діяльності другою стороною

Згідно зі ст. 225 ГК України збитки підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення.

Склад правопорушення утворюється наступними елементами: об`єкт, суб`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона.

Суб`єктом у даному випадку є відповідач, об`єктом - правовідносини за договором поставки, предметом доказування - є об`єктивна та суб`єктивна сторона: наявність порушення з боку відповідача, збитків та безпосереднього зв`язку між неправомірними діями (порушеннями) та збитками, а також вина зазначеної особи.

Як вірно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, позивачем у справі не надано докази, які б могли належним чином підтвердити наявність сукупності всіх елементів, необхідних для притягнення відповідача до цивільно - правової відповідальності у вигляді збитків, передбаченої ст. ст. 224, 225 ГК України.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Відповідач виконав умови договору, а позивач його прийняв та сплатив відповідні кошти.

Позивачем не доведено, що саме недоліки поставленої відповідачем продукції були викликані винними діями відповідача, оскільки саме позивач не забезпечив сервісного обслуговування щодо придбаного товару.

Позивач не надав суду доказів звернення до відповідача в порядку п. 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України із вимогою про повернення грошових коштів, сплачених за обладнання. Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення поставки товару неналежної якості.

З урахуванням наявності факту незабезпечення позивачем сервісного обслуговування товару є недоведеним причинний зв`язок між збитками, які поніс позивач і поведінкою відповідача, а також його вина у завданні збитків.

Відповідач, в свою чергу, на виконання ч. 6 ст.269 ГК України довів належними та допустимими доказами, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем умов експлуатації. Долучені технічні висновки ПВП «Нафтоспецсервіс» від 03.09.2021 та від 01.11.2021, підписані Суханицьким Б.В., підтверджують, що позивач здійснював несанкціоноване втручання у механізм рівномірів, не залучав сервісні організації та відмовився здійснити демонтаж обладнання на діагностику.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач, звертаючись з відповідним позовом до суду, фактично просить покласти на відповідача відшкодування вартості придбаного ним нового обладнання замість поставленого на його адресу відповідачем, без виявлення недоліків, які не можна усунути, та неповернутого на адресу останнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника.

Такі санкції не можуть розглядатися кредитором, як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень апелянта про те, що умови сервісного обслуговування сторонами врегульовано не було, з тих підстав, що у п. п. 4.3., 4.4. договору від 03.09.2018 за № 28/08-18 сторонами узгоджено, що фактом визнання дефектів за якістю є двосторонній акт або акт, підписаний Торгово-промисловою палатою України, і продавець може на підставі саме вказаного акту у п. 4.4. здійснити заміну дефектного товару на якісний, відшкодувати витрати по демонтажу або компенсувати витрати по усуненню дефектів у разі самостійного вжиття заходів покупцем.

Отже, договір не містить права покупця вимагати від продавця оплати вартості нового обладнання, придбаного на власний розсуд.

Ч. 6 ст. 269 ГК України передбачає, що постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли в наслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу..."

Наведені норми господарського кодексу закріплюють обов`язки постачальника (виробника) усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, або відшкодувати завдані збитки за умови відсутності факту порушення покупцем правил експлуатації.

Тобто для настання таких підстав повинні бути виконані такі умови: дотримання належних правил експлуатації, сервісного обслуговування для застосування гарантії та документальні підтвердження виявлення недоліків, складення акту у передбаченому порядку.

Обов`язковість сервісного обслуговування специфічного обладнання пункту паливозаправного та його складових частин, в тому числі рівномірів, підтверджується пунктом 5.1. договору, паспортом (формуляр) на обладнання та наявними довідками ТОВ АЗТ Славутич, Технічним висновком ПВП Нафтоспецсервіс, листом ТОВ Торгівельна компанія Ювента.

З огляду на те, що позивачем не надано доказів забезпечення зі свого боку сервісного обслуговування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції то покладення майнової відповідальності на відповідача є безпідставним та таким що суперечить принципам господарської діяльності з огляду на відсутність провини останнього.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без змін рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2021 у справі № 922/2694/21.

Також колегія суддів погоджується з додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі №922/2694/21, яким задоволено заяву ТОВ "Петрометал Україна" про розподіл та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/2694/21 (вх. № 27764 від 24.11.2021) та стягнуто з ТОВ ім. Шевченка на користь ТОВ "Петрометал Україна" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16400,00 грн.

Так, заперечуючи проти заявлених до відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу, у апеляційній скарзі позивач наголошує, що даний розмір витрат на правничу допомогу - 16400,00 грн, не відповідає критерію розумності, є необґрунтованим, неспівмірним з ціною позову та не може бути відшкодований позивачу за рахунок відповідача. Зауважує, що заявлена до відшкодування сума витрат перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ст. 129 ГПК України відповідач у першій процесуальній заяві відзиві на позов від 28.07.2021 вказував про попередній розрахунок судових витрат в розмірі 10800,00 грн та заявляв про подальше уточнення такої суми під час розгляду справи, що і зробив у клопотанні від 24.11.2021, додавши суму в розмірі 5600,00 грн та всі документи в підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги:

- копію договору про надання правничої (правової) допомоги № АБ-01-12-20 від 01.12.2020;

- копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № АБ-01-12-20 від 01.12.2020;

- копію протоколів погодження договірної ціни №1 та №2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № АБ-01-12-20 від 01.12.2020;

- копії наступних рахунків-фактур: № СФ-00005 від 02.08.2021 на суму 8000,00 грн., № СФ-00006 від 02.08.2021 на суму 1400,00 грн., № СФ-00007 від 05.10.2021 на суму 1400,00 грн., № СФ-00009 від 27.10.2021 на суму 1400,00 грн., № СФ-00010 від 03.11.2021 на суму 1400,00 грн., № СФ-00011 від 11.11.2021 на суму 1400,00 грн., № СФ-00012 від 23.11.2021 на суму 1400,00 грн.

- платіжні доручення від 23.11.2021 на суму 2800,00 грн; 03.11.2021 на суму 1400,00 грн; від 05.10.2021 на суму 1400,00 грн; від 04.08.2021 на суму 8000,00 грн; від 03.08.2021на суму 1400,00 грн;

- копію акту наданих послуг від 24.11.2021 до договору про надання правничої (правової) допомоги на суму 16400,00 грн.

Вказані дії щодо зазначення попередньої суми було зумовлено процесуальним статусом учасника справи в якості відповідача - ТОВ Петрометал Україна, який за процесуальним кодексом мав надавати такий обсяг аргументів і доказів, процесуальних заяв згідно правової позиції та поданим документам позивача, з огляду на те що останній подав позов, і неможливо передбачити всі його подальші дії. Що в результаті підтвердилось тим, що позивач не обмежився поданням лише позовної заяви, після цього ним було подано ще дві заяви про збільшення, одна з яких залишилась без задоволення.

Зазначене спростовує твердження апелянта про необґрунтоване збільшення розміру орієнтованої суми судових витрат заявлених відповідачем з 10800,00 грн. до 16400,00 грн.

Також в апеляційній скарзі апелянт стверджує, що адвокатом відповідача не було надано детального опису наданих послуг, а зазначена інформація у акті наданих послуг не відповідає дійсності. Крім того, по кожному пункту акту, відсутнє зазначення вартості даної послуги, що не дає змоги оцінити доцільність та розумність цих витрат, а також не подано доказів фактичного надання кожної окремої послуги акту.

Суд звертає увагу, що відповідачем було обрано за згодою довірителя фіксований розмір оплати, який на відміну від погодинного не потребує розшифрування позиції щодо витрат часу на кожний вид робіт, такий розмір відповідач вказав у акті надання послуг у вигляді загальної кількості витраченого часу на надання правової допомоги у справі № 922/2694/21 - 20 годин.

Аналогічна правова позиція щодо розрізнення фіксованої форми оплати та погодинної в адвокатській діяльності викладено у постанові Верховного суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19.

Щодо стверджень апелянта про те, що клопотання відповідача про залучення третьої особи не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зауважує, що доцільність клопотання про залучення третьої особи було узгоджено адвокатом із довірителем, TOB АЗТ Славутич, було надано пояснення у справі та підтверджено необхідність сервісного обслуговування обладнання та направлення його на діагностику.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що представник відповідача надав суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи №922/2694/21 і розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а скаржником в апеляційній скарзі не наведено доводів в підтвердження необґрунтованості або неспівмірності заявленого відповідачем розміру витрат на правову допомогу в сумі 16400,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів залишає без змін додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі №922/2694/21, яким задоволено заяву ТОВ "Петрометал Україна" про розподіл та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/2694/21 (вх. № 27764 від 24.11.2021) та стягнуто з ТОВ ім. Шевченка на користь ТОВ "Петрометал Україна" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16400,00 грн.

Іншим оскаржуваним додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі №922/2694/21 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, с. Т. Шевченка про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 7327 від 29.11.2021).

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2021 представником позивача подано до суду першої інстанції заяву (вх. № 7327) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Враховуючи, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрометал Україна" у даній справі було відмовлено повністю, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка про ухвалення додаткового рішення щодо покладення на відповідача судових витрат позивача на правничу допомогу по справі № 922/2694/21 у розмірі 30000,00 грн.

Проте, відповідно до ст. 244 ГПК України належною процесуальною формою відмови в прийнятті додаткового рішення є ухвала суду. Однак, господарський суд першої інстанції, дійшовши обгрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка про ухвалення додаткового рішення про покладення на відповідача судових витрат позивача на правничу допомогу по справі № 922/2694/21 у розмірі 30000,00 грн, помилково ухвалив додаткове рішення замість ухвали.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі № 922/2694/21 про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, с. Т. Шевченка про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 7327 від 29.11.2021) та постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, с. Т. Шевченка про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 7327 від 29.11.2021).

Відповідач подав суду апеляційної інстанції заяву про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 8000,00 грн.

Розглядаючи заяву відповідача про розподіл судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

При визначенні суми відшкодування адвокатських витрат, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як свідчать матеріали справи, що згідно умов укладеного між Адвокатським бюро "Василенко Ганна та партнери" (адвокатське бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрометал Україна» договору про надання правничої (правової) допомоги № АБ-01-12-20 від 01.12.2020, довіритель доручає адвокатському бюро, а останнє приймає на себе обов`язки з надання правничої (правової) допомоги на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 5.1. договору про надання правничої (правової) допомоги № АБ-01-12-20 від 01.12.2020 передбачено, що вартість послуг за цим договором, зазначається в протоколі погодження договірної ціни, який складається в разі необхідності за погодженням сторін. Послуги з договором можуть надаватися на умовах Pro-bono.

Відповідно до п.5.3. договору про надання правничої (правової) допомоги № АБ-01-12-20 від 01.12.2020, розрахунок проводиться на підставі рахунку адвокатського бюро.

12.01.2022 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору № АБ-01-12-20 від 01.12.2020 відповідно до якої Довіритель доручив Адвокатському бюро представляти його інтереси у даній справі у суді апеляційної інстанції.

Згідно п. 1 протоколу погодження договірної ціни № 3 від 12.01.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги № АБ-01-12-20 від 01.12.2020, договірна ціна (гонорар адвокатського бюро/адвоката) за надання правової допомоги при розгляді господарської справи № 922/2694/21 за позовом ТОВ ім. Шевченка до ТОВ «Петрометал Україна» про стягнення збитків у Східному апеляційному господарському суді становить 8000,00 грн

У відповідності до п. 2 протоколу, оплата суми здійснюється на підставі виставленого рахунку протягом 30 банківських днів з дня отримання рахунку.

На підставі акту наданих послуг від 18.01.2022 до договору № АБ-01-12-20 від 01.12.2020, адвокатським бюро було надано відповідачу правову допомогу у розмірі 8000,00 грн (підготовка відзиву на апеляційну скаргу).

Зі змісту акту приймання-передачі наданих послуг від 18.01.2022 до договору № АБ-01-12-20 від 01.12.2020 вбачається, що на підставі вказаного вище договору адвокатським бюро було надано правову прослугу: Підготовка відзиву на апеляційну скаргу по справі № 922/2694/21 вартість 8000,00 грн.

Вказаний акт містить підписи уповноважених осіб сторін договору та відтиски печаток зазначених юридичних осіб та зазначено, що довіритель претензій до якості виконаних робіт немає.

На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги у суді апеляційної інстанції відповідачем надано суду платіжне доручення № 5275 від 24.01.2022 на суму 8000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування має бути встановлено, що такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 Господарського процесуального кодексу України та у ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

З огляду на приписи ст. 15 Господарського процесуального кодексу України при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Колегія суддів вважає підтвердженими витрати відповідача на професійну правничу допомогу зі складання та оформлення відзиву на апеляційну скаргу у сумі 8000,00 грн.

Враховуючи те, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, апеляційний суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати відповідача на правничу професійну допомогу у суді апеляційної інстанції в сумі 8000,00 грн покладаються на позивача.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір, сплачений заявником апеляційної скарги у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягає в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2021 у справі № 922/2694/21 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі № 922/2694/21 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрометал Україна" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16400,00 грн залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01.12.2021 у справі № 922/2694/21 про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, с. Т. Шевченка про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 7327 від 29.11.2021) скасувати та постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, с. Т. Шевченка про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 7327 від 29.11.2021).

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрометал Україна" про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у справі № 922/2694/21 (вх. № 901 від 25.01.2022) - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (15054, с.Т.Шевченка, Ріпкинський район, Чернігівської області, вул. Тарасевича, 1б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрометал Україна» (61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 31, кімната 10, ) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 8000,00 грн.

Видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя М.М. Слободін

Суддя В.С. Хачатрян