ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2022 р. Справа №909/496/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Зварич О.В., Малех І.Б.

секретар судового засідання Гілевич С.Р.

з участю представників: скаржника адвокат Кобук Р.А., боржника адвокат Петраш Ю.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Леверідж" на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області (суддя Рочняк О.В.) від 13 вересня 2021 року у справі №909/496/21 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 27 липня 2021 року відкрив провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , ввів процедуру реструктуризації боргів щодо боржника, ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів фізичної особи, призначив керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Ловаса В.О., вирішив оприлюднити на офіційному веб-сайті повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

У встановлений Кодексом України з процедур банкрутства строк до Господарського суду Івано-Франківської області надійшли заяви кредиторів: ТОВ "Фінансова компанія "Леверідж" (вх.№14415/21 від 26.08.2021) про визнання грошових вимог до боржника в сумі 41 887 513,38 грн; ОСОБА_2 (вх.№14416/21 від 26.08.2021) про визнання грошових вимог до боржника в сумі 30 000 грн.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 13 вересня 2021 року у справі №909/496/21 заяву ТОВ "Фінансова компанія" "Леверідж" про визнання грошових вимог до боржника в сумі 41 887 513,38 грн задовольнив частково. Визнав грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Леверідж" до фізичної особи ОСОБА_1 в розмірі 39 837 946 гривень 90 коп. Решту вимог відхилив. Визнав грошові вимоги ОСОБА_2 до фізичної особи ОСОБА_1 в розмірі 30 000 гривень. Зобов`язав керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Ловаса В.О.: внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги; збори кредиторів провести 30.09.2021. Призначив засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Товариство "Фінансова компанія "Леверідж" подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2021 року у справі №909/496/21 у частині відхилення вимог Фінансової компанії "Леверідж" та ухвалити нове рішення, яким кредиторські вимоги задовольнити повністю.

Скаржник вважає, що відмовляючи у задоволенні частини кредиторських вимог у сумі суд порушив норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 263, 264, 267, ЦК України, ст. 13, 236 ГПК України. Вказує на те, що суд застосував позовну давність на підставі усних заяв керуючого реструктуризацією і представника боржника у судовому засіданні 13 вересня 2021 року, і тому відхилив частину заявлених кредитором вимог до боржника. При цьому суд не надав можливості кредитору подати свої заперечення ....

28 жовтня 2021 року до суду від керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Ловаса В.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити ухвалу Господарського Івано-Франківської області від 13 вересня 2021 року у справі №909/496/21 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 13 жовтня 2021 року відкрив провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Леверідж" на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2021 року у справі №909/496/21, витребував з Господарського суду Івано-Франківської області матеріали справи №909/496/21.

Розгляд справи призначено на 10 лютого 2022 року.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав пояснення представників кредитора і боржника та вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Фінансова компанія" "Леверідж" відсутні з огляду на таке.

Як вже зазначено, провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 відкрито ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27 липня 2021 року.

Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 оприлюднено на офіційному веб-сайті 28 липня 2021 року.

ТОВ "Фінансова компанія "Леверідж" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою (вх.№14415/21 від 26.08.2021) з грошовими вимогами до боржника в розмірі 41 887 513,38 грн, з яких:

- 21 844 465,74 грн заборгованість за кредитними договорами №0 від 28.12.2006 та № від 23.03.2007 за договорами поруки №0/1-П від 28.12.2006 та №0/1-П від 23.03.2007, яка підтверджена рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.05.2014 у справі №6-9147св14;

- 5 898 012,49 грн заборгованість за інфляційними втратами за період з 01.10.2014 по 31.03.2015 та 3% річних за період з 01.10.2014 по 31.12.2014 за невиконання зобов`язань за кредитними договорами та договорами поруки, яка підтверджена судовим рішенням у справі №200/16684/17;

- 5 117 297,16 грн заборгованість за інфляційними втратами за період з 03.06.2016 по 31.10.2017 та 3% річних за період з 03.06.2016 по 31.10.2017 та судовий збір, яка підтверджена судовим рішенням у справі №344/16496/17;

- 9 027 737,99 грн інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.11.2017 по 27.07.2021, нараховані у зв`язку з невиконанням рішення ВССУ від 14.05.2014 у справі №6-9147св14.

Керуючий реструктуризацією боржника та представник боржника заявлені грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Леверідж" визнали частково. Водночас керуючий реструктуризацією боржника та представник боржника у судовому засіданні 13 вересня 2021 року заявили про застосування позовної давності за вимогами щодо інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за період з 01.11.2017 по 27.07.2021 за невиконання рішення ВССУ від 14.05.2014 у справі №6-9147св14.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 13 вересня 2021 року визнав грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Леверідж" у загальній сумі 32 859 775,40 грн, оскільки такі підтверджені рішенням ВССУ від 14.05.2014 у справі №6-9147св14, постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 09.07.2021 у справі №200/16684/17, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.02.2020 у справі №344/16496/17, які набрали законної сили, і такі не потребують повторного доведення. У визнанні решти вимог ТОВ "Фінансова компанія "Леверідж" відмовив.

Суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу Господарського суду івано-Франківської області від 13 вересня 2021 року у справі №909/496/21 в частині відмови у визнанні грошових вимог ТОВ "Фінансова компанія "Леверідж" у сумі 2 049 566,49 грн інфляційних втрат і 3% річних, нарахованих за період з 01.11.2017 по 26.07.2018 з підстав спливу позовної давності.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Леверідж" у загальній сумі 32 859 775,40 грн підтверджені рішенням ВССУ від 14.05.2014 у справі №6-9147св14, постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 09.07.2021 у справі №200/16684/17, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.02.2020 у справі №344/16496/17, які набрали законної сили, і такі не потребують повторного доведення. Доказів погашення чи часткового погашення заборгованості суду не надано.

Щодо інфляційних втрат і 3% річних за період з 01.11.2017 по 27.07.2021, нараховані за невиконання рішення ВССУ від 14.05.2014 у справі №6-9147св14, у визнанні яких суд відмовив і ухвала в цій частині є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до частини 5 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Отже, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, наявність судових актів про стягнення заборгованості, не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. І в розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України у складі Касаційного господарського Суду від 23.10.2018 у справі №913/70/18.

Станом на дату подання заяви з грошовими вимогами до боржника, рішення ВССУ від 14.05.2014 у справі №6-9147св14 не виконано.

З огляду на викладене, у суду першої інстанції були підстави для визнання грошових вимог у загальній сумі 9 027 737,99 грн, що становлять інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.11.2017 по 27.07.2021, нараховані за невиконання судового рішення.

Колегія суддів апеляційного суду ураховує, що керуючий реструктуризацією боржника та представник боржника заявлені ТОВ "Фінансова компанія "Леверідж" грошові вимоги визнали частково. Водночас керуючий реструктуризацією боржника та представник боржника у судовому засіданні 13 вересня 2021 року заявили про застосування позовної давності за вимогами щодо інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за невиконання рішення ВССУ від 14.05.2014 у справі №6-9147св14.

Наслідки спливу позовної давності унормовано статтею 267 ЦК України. Зокрема установлено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності (ч.2). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5).

Ураховуючи наведені обставини і приписи частин 3, 4 статті 267 ЦК України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правомірно, за заявою керуючого реструктуризацією і боржника, застосував позовну давність до грошових вимог, що складаються з інфляційних втрат та 3% річних, які виникли за період з 01.11.2017 по 26.07.2018 та становлять суму 2 049 566,49 грн і відхилив ці вимоги у зв`язку із спливом позовної давності та обгрунтовано визнав грошові вимоги у сумі 6 978 171,50 грн, що складаються з інфляційних втрат та 3% річних за період з 27.07.2018 по 27.07.2021.

При цьому суд апеляційної інстанції констатує, що заява про застосування позовної давності зроблена у судовому засіданні 13 вересня 2021 року до винесення оскарженої ухвали, що узгоджується із положеннями частини 3 статті 267 ЦК України.

Доводи скаржника про те, що оскаржена ухвала прийнята з порушенням ст. 13, 236 ГПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому відхиляються судом за безпідставністю. Апеляційним судом встановлено, та не заперечується апелянтом, що боржником було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Судом першої інстанції жодним чином не було обмежено право апелянта на подання заперечень щодо вказаного клопотання.

Апеляційним судом також відхиляються твердження апелянта про неправильне застосування норм ст.ст. 263, 264, 267, ЦК України, як необґрунтовані.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги наведені обставини справи і приписи закону суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2021 року у справі №909/496/21 постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Леверідж" залишає без задоволення.

Судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, апеляційний суд покладає на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Леверідж".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського Івано-Франківської області від 13 вересня 2021 року у справі №909/496/21 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Леверідж".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя І.Б. Малех