УХВАЛА

23 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 904/576/21

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

суддя-доповідач О. О. Мамалуй

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2021р.

у складі колегії суддів: О. В. Чус - головуючий, І. М. Кощеєв, Е. В. Орєшкіна

та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021р.

суддя: Н. Г. Назаренко

за позовом ОСОБА_1

до акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна;

2. Індустріальний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2021р. та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021р. у справі №904/576/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам ст. ст. 288, 290 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст оскаржуваної постанови складено 29.12.2021р.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду 08.02.2022р., що вбачається з конверту.

Верховний Суд звертає увагу, що останнім днем строку на касаційне оскарження судового рішення, повний текст якого було складено 29.12.2021р., є 18.01.2022р. Отже касаційну скаргу ОСОБА_1 подано з пропуском двадцятиденного строку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 288 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Разом із касаційною скаргою скаржник подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови отримано ним 01.02.2022р., що підтверджується відповідною розпискою про отримання, що міститься в матеріалах справи.

Верховний Суд звертає увагу, що касаційну скаргу ОСОБА_1 подав безпосередньо до Верховного Суду, а тому наразі матеріали справи №904/576/21 у Суду відсутні. Крім того, копію вищезазначеної розписки про отримання повного тексту оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції скаржником до скарги не додано.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Отже, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

У даному випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали скаржникові реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, не вбачається, а підстави наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, з урахуванням відсутності належних доказів на підтвердження таких підстав, визнаються Верховним Судом неповажними.

Частиною 3 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у поста-нові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Згідно з абзацами 2 та 3 п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

З тексту касаційної скарги вбачається, що скаржник визначає підставою касаційного оскарження судових рішень п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України та зазначає, що суди не застосували позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020р. у справі №305/2082/14-ц, від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 та в постанові Верховного Суду від 10.10.2019р. у справі №357/9126/17-ц.

Проте скаржник не вказує, яку саме норму права застосували суди попередніх інстанцій без урахування висновку Верховного Суду та якого саме висновку.

Верховний Суд звертає увагу, що при поданні касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен сформулювати застосований судом апеляційної інстанції висновок щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також повинен посилатися на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах.

Саме лише посилання скаржника на те, що скарга подається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України без належного обґрунтування цієї підстави, не можна вважати таким, що відповідає п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 5 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про залишення касаційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги.

Оскільки Верховний Суд визнав наведені ОСОБА_1 підстави пропуску строку неповажними, скаржнику надається строк для усунення зазначених вище недоліків, а саме для наведення інших поважних підстав або надання суду належних доказів на підтвердження зазначених в скарзі підстав пропуску строку на касаційне оскарження.

Також скаржнику необхідно зазначити належне обґрунтування визначеної ним підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 288, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2021р. та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021р. у справі №904/576/21 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Попередити ОСОБА_1 про те, що неусунення недоліків скарги протягом установленого строку є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження або для повернення касаційної скарги скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду О. О. Мамалуй