РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.02.2022Справа № 910/17197/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Жалоби С.Р., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ем-Транс»

про стягнення 489 058,72 грн

За участю представників учасників справи:

від позивача Білоголовська Л.А. (адвокат за довіреністю №б/н від 01.12.2021);

від відповідача Лапій А.В. (адвокат за ордером серії АА № 1039298 від 27.07.2020);

від третьої особи не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2021 року Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода» (далі СТОВ «Злагода», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Українська залізниця», відповідач) про стягнення 489 058,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що внаслідок вчинення відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції та необґрунтованого запровадження з 01.03.2019 послуги "Подача й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для використання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановлення її вартості в розмірі 170,38 грн за 1 вагон/1 кілометр (без ПДВ), позивач поніс необґрунтовані витрати в сумі 244 529,36 грн.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив на підставі ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» стягнути з відповідача шкоду в подвійному розмірі, а саме в розмірі 489 058,72 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2021 відкрито провадження у справі № 910/17197/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ем-Транс» (далі ТОВ «Ем-Транс», третя особа).

24.11.2021 до суду надійшов поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти обґрунтованості заявлених позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що

- між ним та позивачем відсутні договірні відносини і доказів протилежного матеріали справи не містять, що, на переконання відповідача, позбавляє позивача права на відшкодування заявленої ним до стягнення шкоди;

- згідно з відомостями, зазначеними у залізничних накладних, позивач не є власником вантажу, а є експедитором, який може не бути власником вантажу, що перевозився;

- додаткові угоди (орендований парк) № 1 від 28.04.2019 та № 2 від 30.04.2019 не передбачають оплату послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням. Крім того, у додаткових угодах №№ 1-6 відсутні посилання на телеграфне розпорядження № 9НЗ-1-11/61 від 17.01.2019 (з Харкова УПР.№Н/174а), згідно з яким запроваджено оплату вказаної спірної послуги;

- позивач дійшов хибного висновку про те, що сама лише наявність рішення Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 надає йому право на стягнення з відповідача шкоди в заявленому розмірі на підставі ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції», адже рішення Антимонопольного комітету України, як органу виконавчої влади, не має для суду преюдиційного значення;

- у діях відповідача відсутній склад правопорушення, наявність якого є обов`язковою для покладення на відповідача такої міри відповідальності, як відшкодування збитків.

До вищевказаного відзиву відповідачем було долучено клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, у разі відмови у задоволенні клопотання в цій частині відповідач просив суд здійснити розгляд справи за участю представників сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 призначено судове засідання у справі на 14.12.2021.

08.12.2021 до суду надійшла подана позивачем відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що наведені відповідачем заперечення не спростовують доводи позивача, а позивачем надані належні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених ним у позові. Зокрема, позивач вказував, що спір у даній справі виник не внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, а внаслідок порушення ним вимог чинного антимонопольного законодавства чим позивачу були завдані збитки. При цьому позивач вважав доведеною наявність складу правопорушення, що є обов`язковим для покладення на винну особу такої міри відповідальності, як відшкодування збитків. Позивач вказав також, що оскільки він є кінцевим споживачем послуг по перевезенню вантажу залізничним транспортом, наданих відповідачем, то саме на позивача й покладений обов`язок оплатити (відшкодувати) вартість таких послуг, у зв`язку з чим саме позивач поніс необґрунтовані витрати на оплату послуги, встановлення якої було в подальшому визнано порушенням антимонопольного законодавства. Крім того, позивач звертав увагу, що у листі № ЦЦО-0139/995 від 19.11.2019 відповідач підтвердив понесення позивачем витрат на оплату такої послуги.

08.12.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення Easycon у порядку ст. 197 ГПК України, яке було задоволено ухвалою суду від 09.12.2021.

13.12.2021 до суду надійшло подане позивачем клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення відповідачу та третій особі відповіді на відзив.

14.12.2021 відповідач подав до суду клопотання про поновлення та продовження процесуальних строків, встановлених для подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, та відкладення розгляду справи.

14.12.2021 суд відклав судове засідання на 18.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 повідомлено, третю особу про наступне судове засідання, призначене на 18.01.2022.

16.12.2021 до суду надійшли подані третьою особою пояснення по справі, в яких третя особа надала пояснення щодо характеру правовідносин, які виникли між нею та сторонами спору, вказавши, що ТОВ «Ем-Транс» є посередником між СТОВ «Злагода» та АТ «Українська залізниця» при здійсненні перевезень вантажів. Третя особа вказала, що списання вартості спірної послуги здійснювалось відповідачем з рахунку третьої особи зі спеціальним режимом використання через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень, при цьому позивачем сплачено третій особі вартість транспортно-експедиційних послуг, яка включала також відшкодування вартості такої спірної послуги. З урахуванням викладеного, третя особа вважала заявлені позивачем вимоги правомірними та обґрунтованими.

12.01.2022 до суду надійшли подані відповідачем клопотання про витребування доказів та заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач підтримав раніше викладену ним правову позицію.

В обґрунтування вищевказаного клопотання відповідач вказав, що позивач, стверджуючи про те, що він є власником товару, який перевозився за наявними у справі залізничними накладними, не надав суду відповідних доказів, а крім того, не надав документів, з яких можливо було б визначити характер правовідносин, що виникли між позивачем та компанією «TIS-ZERNO SERVICES LIMITED», в межах яких і здійснювалось перевезення вантажу (зерна).

У зв`язку з цим відповідач просив суд витребувати у позивача: договір, укладений між СТОВ «Злагода» та компанією «TIS-ZERNO SERVICES LIMITED», розрахунки, калькуляції вартості товарів, специфікації, до яких включена вартість товару/виконаних робіт/наданих послуг за наявними у справі залізничними накладними, рахунки-фактури, що виставлялись на купівлю та продаж зерна, яке перевозилось за наявними у справі залізничними накладними, банківські платіжні документи, що підтверджують оплату кантрагентами вартості товарів придбаних/поставлених позивачем за наявними у справі залізничними накладними, розрахунки, калькуляції вартості робіт/послуг/товарів, накладні відомості плати та інші документи, за якими відшкодовувались контрагентами додаткові втрати, що виникли у позивача при відправленні вантажу за наявними у справі залізничними накладними.

14.01.2022 до суду надійшла подана позивачем заява з поясненнями по суті справи, в якій позивач навів правову позицію, викладену в аналогічній справі.

Крім того, позивач подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення Easycon у порядку ст. 197 ГПК України, яке було задоволено ухвалою суду від 18.01.2022.

18.01.2022 суд відклав розгляд клопотання відповідача про витребування доказів, а також відклав судове засідання на 03.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 повідомлено третю особу про наступне судове засідання, призначене на 03.02.2022.

21.01.2022 позивач подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення Easycon у порядку ст. 197 ГПК України, яке було задоволено ухвалою суду від 24.01.2022.

31.01.2022 до суду надійшла подана позивачем заява з поясненнями по суті справи, в якій позивач підтримав раніше викладену ним правову позицію.

03.02.2022 суд відклав судове засідання на 10.02.2022.

10.02.2022 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 15.02.2022.

15.02.2022 судом протокольно було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів. Позивач підтримав позовні вимоги, заперечивши проти доводів, викладених у додаткових запереченнях відповідача. Відповідач просив у позові відмовити повністю, врахувавши всі доводи та документальні докази, надані стороною суду.

Зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. У судовому засіданні 15.02.2022 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

07.02.2018 між АТ «Українська залізниця» (перевізник) та ТОВ «Ем-Транс» (замовник) був укладений договір про надання послуг № 07415/ЦТЛ-2018 (далі договір).

Предметом вищевказаного договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 договору № 07415/ЦТЛ-2018).

Крім того, обов`язком перевізника є, зокрема, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору

Відповідно до п. 3.5 договору № 07415/ЦТЛ-2018 розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього договору, визначається перевізником. Зміни ставок за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються перевізником і доводяться замовнику шляхом розміщення інформації на офіційному сайті перевізника з зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 календарних днів після оголошення.

За умовами п. 9.1 договору № 07415/ЦТЛ-2018 у разі прийняття нормативних актів, які змінюють умови надання послуг з перевезення вантажів та порядок їх сплати тощо, сторони зобов`язані привести договір у відповідність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до цього договору.

Згідно з п. 9.2 договору № 07415/ЦТЛ-2018 зміни й доповнення до цього договору оформлюються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають невід`ємною частиною договору після підписання, якщо інше не передбачено цим договором. В односторонньому порядку перевізник має право внести зміни до додатків 1, 2, 3 цього договору або в інших випадках передбачених договором.

Рішенням правління АТ «Українська залізниця» № Ц-64/101 від 18.12.2018 було встановлено послугу "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановлено за неї плату в розмірі 170,38 грн без ПДВ.

Наказом АТ «Українська залізниця» № 22 від 09.01.2019 послуга з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, була введена в дію.

01.03.2019 між АТ «Українська залізниця» та ТОВ «Ем-Транс» була укладена додаткова угода № 3/П3 до договору № 07415/ЦТЛ-2018, якою сторони правочину доповнили розділ 2 новим підпунктом 2.1.20 та встановили обов`язок замовника, зокрема, компенсувати перевізнику витрати, пов`язані з подачею й забиранням вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням за ставкою встановленою у додатку 1 до цього договору. Оплата здійснюється за найкоротшу відстань до однієї з сусідніх станцій відкритої для вантажних операцій: малодіяльна вантажна станція навантаження/вивантаження (станція надання послуг) Закомельська/Савинці. Відповідно було доповнено додаток 1 до цього договору пунктом 13, зокрема, введено додаткову послугу, пов`язану з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами: подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням. Ціна за одиницю після коригування 170, 38 грн без ПДВ за 1 вагон/1 км.

28.04.2019 між ТОВ «Ем-Транс» (експедитор) та СТОВ «Злагода» (клієнт) був укладений договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 2804 (далі договір № 2804).

Відповідно до п. 1.1 договору № 2804 експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (зернові, зернобобові, олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом.

Положеннями пп. 2.1.1, 2.1.2. п. 2.1 договору № 2804 на експедитора покладений обов`язок укладати від свого імені в інтересах клієнта цивільно-правові угоди (перевезення, доручення, підряду, зберігання тощо); робити розрахунки з третіми особами у межах угод, укладених з метою надання послуг, що є предметом цього договору.

Згідно з п. 3.5 договору № 2804 розмір договірної ціни включає в себе: винагороду експедиторові, залізничний тариф, вартість виготовлення ЗПП, станційні збори, оформлення карантинних, ветеринарних сертифікатів, сертифікатів якості, сертифікатів ДІСХ, ТПП, ВТД, митних платежів, лабораторних досліджень продукції, послуги митного брокера, ПГВК.

28.04.2019 між ТОВ «Ем-Транс» та СТОВ «Злагода» була укладена додаткова угода (орендований парк) № 1 до договору № 2804, за умовами якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Закомельська Півд. зал. ст. Жовтнева (експ.) Од. зал.; кількість вантажу 4 ваг (274,620 т +/- 10%); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: квітень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: ст. Закомельська Півд. зал. 25 769,34 грн/вагон т.ч. ПДВ 4 294,89 грн.

У дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) оплата залізничного тарифу до станції Жовтнева (експ.) Од. зал.;

4) оплата додаткових зборів по станції відправлення, подача-збирання, користування вагонами під час оформлення необхідних документів на вантаж, митних платежів тощо. У вартість транспортно-експедиційних послуг включена винагорода експедитора.

30.04.2019 між ТОВ «Ем-Транс» та СТОВ «Злагода» була укладена додаткова угода (орендований парк) № 2 до договору № 2804, за умовами якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Закомельська Півд. зал. ст. Чорноморська (експ. для ТІС) Од. зал.; кількість вантажу 8 ваг (550,040 т +/- 10%); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: квітень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: ст. Закомельська Півд. зал. 27 851,22 грн/вагон т.ч. ПДВ 4 641,87 грн.

У дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) оплата залізничного тарифу до станції Чорноморська (експ. для ТІС) Од. зал.;

4) оплата додаткових зборів по станції відправлення, подача-збирання, користування вагонами під час оформлення необхідних документів на вантаж, митних платежів тощо. У вартість транспортно-експедиційних послуг включена винагорода експедитора

02.05.2019 між ТОВ «Ем-Транс» та СТОВ «Злагода» була укладена додаткова угода (орендований парк) № 3 до договору № 2804, за умовами якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Закомельська Півд. зал. ст. Чорноморська (експ. для ТІС) Од. зал.; кількість вантажу 12 ваг (829,080 т +/- 10%); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: травень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: ст. Закомельська Півд. зал. 28 170,06 грн/вагон т.ч. ПДВ 4 695,01 грн.

У дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) оплата залізничного тарифу до станції Чорноморська (експ. для ТІС) Од. зал.;

4) оплата послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням;

5) запірно-пломбувальні пристрої. У вартість транспортно-експедиційних послуг включена винагорода експедитора.

07.05.2019 між ТОВ «Ем-Транс» та СТОВ «Злагода» була укладена додаткова угода (орендований парк) № 4 до договору № 2804, за умовами якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Закомельська Півд. зал. ст. Чорноморська (експ. для ТІС) Од. зал.; кількість вантажу 9 ваг (620,940 т +/- 10%); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: травень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: ст. Закомельська Півд. зал. 27 707,52 грн/вагон т.ч. ПДВ 4 617,92 грн.

У дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) оплата залізничного тарифу до станції Чорноморська (експ. для ТІС) Од. зал.;

4) оплата послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням;

5) запірно-пломбувальні пристрої. У вартість транспортно-експедиційних послуг включена винагорода експедитора.

14.05.2019 між ТОВ «Ем-Транс» та СТОВ «Злагода» була укладена додаткова угода (орендований парк) № 5 до договору № 2804, за умовами якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Закомельська Півд. зал. ст. Чорноморська (експ. для ТІС) Од. зал.; кількість вантажу 4 ваг (278,360 т +/- 10%); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: травень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: ст. Закомельська Півд. зал. 27 728,94 грн/вагон т.ч. ПДВ 4 621,49 грн.

У дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) оплата залізничного тарифу до станції Чорноморська (експ. для ТІС) Од. зал.;

4) оплата послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням;

5) запірно-пломбувальні пристрої. У вартість транспортно-експедиційних послуг включена винагорода експедитора.

24.05.2019 між ТОВ «Ем-Транс» та СТОВ «Злагода» була укладена додаткова угода (орендований парк) № 6 до договору № 2804, за умовами якої сторони погодили, що клієнт доручає, а експедитор зобов`язується виконати перевезення пшениці по маршруту: ст. Закомельська Півд. зал. ст. Жовтнева (експ.) Од. зал.; кількість вантажу 9 ваг (623,200 т +/- 10%); термін виконання транспортно-експедиційних послуг: травень 2019 року; вартість транспортно-експедиційних послуг: ст. Закомельська Півд. зал. 28 215,72 грн/вагон т.ч. ПДВ 4 702,62 грн.

У дані розцінки входять наступні послуги експедитора:

1) організація доставки вантажу зі станції відправлення до станції призначення;

2) видання наступного переліку документів: залізнична накладна (на вагон);

3) оплата залізничного тарифу до станції Жовтнева (експ.) Од. зал.;

4) оплата послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням;

5) запірно-пломбувальні пристрої. У вартість транспортно-експедиційних послуг включена винагорода експедитора.

Виконання ТОВ «Ем-Транс» своїх договірних зобов`язань перед СТОВ «Злагода» підтверджується долученими до матеріалів справи залізничними накладними (т. 1 а.с. 60-97).

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «Ем-Транс» склало та виставило СТОВ «Злагода» рахунки за надані послуги перевезення вантажу на загальну суму 1 278 152,76 грн, з них: 357 018,84 грн за послуги перевезення до ст. Жовтнева (експ.) Од. зал.; 921 133,92 грн за послуги перевезення до ст. Чорноморська (експ. для ТІС) Од. зал.

У свою чергу, СТОВ «Злагода» оплатило вищевказані рахунки у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №№ 511, 512, 513 від 16.05.2019, № 520 від 24.05.2019, №№ 553, 554, 555 від 19.06.2019.

Учасниками правовідносин були також складені та підписані акти здачі прийняття робіт (наданих послуг) №№ ОУ-0000183, ОУ-0000184, ОУ-0000185 від 16.05.2019, № ОУ-0000198 від 24.05.2019, №№ ОУ-0000232, ОУ-0000233 від 20.06.2019, згідно з якими ТОВ «Ем-Транс» надало, а СТОВ «Злагода» прийняло виконані послуги з перевезення залізничним транспортом загальною вартістю 1 278 152,76 грн.

Згідно з відповіддю АТ «Українська залізниця» № ЦЦО-13/995 від 19.11.2019 на адвокатський запит представника СТОВ «Злагода» від 18.10.2019, до якої були долучені накопичувальні картки, вказаному товариству був нарахований додатковий збір за подачу й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, за вагонами у кількості 46 штук згідно з наведеним переліком (станція відправлення Закомельська) в загальному розмірі 203 774,48 грн без ПДВ (4 429,88 грн * 46 вагонів) або 244 529,38 грн з ПДВ за розрахунком суду (при цьому позивач вказує суму в розмірі 244 529,36 грн).

Відповідачем проведено списання з рахунку ТОВ «Ем-Транс» зі спеціальним режимом використання через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень вартість послуги «за подачу й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням», що підтверджується переліками філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Українська залізниця», долученими до матеріалів справи третьою особою (т. 2 а.с. 87-108).

Позивач зазначає, що послуга з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням надається відповідачем не на всіх станціях, а виключно на станціях, які включені до Переліку малодіяльних станцій, на всіх інших станціях АТ «Українська залізниця» відповідний тариф не застосовуються. Так, у 1 півріччі 2019 року до переліку малодіяльних станцій віднесена станція Закомельська Південної залізниці.

У той же час, за результатами розгляду справи № 130-26.13/102-19 Антимонопольним комітетом України 06.08.2020 винесено рішення № 470-р, яким визнано, що АТ «Українська залізниця» протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України з часткою 100 відсотків. Визнано дії АТ «Українська залізниця», які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги «Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ «Українська залізниця»), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зобов`язано АТ «Українська залізниця» припинити порушення, зазначене в п. 2 резолютивної частини цього рішення.

За порушення, зазначене в п. 2 рішення, на АТ «Українська залізниця» накладено штраф у розмірі 18 282 400, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що він є кінцевим споживачем послуги відповідача з перевезення вантажів і саме на нього покладено обов`язок по сплаті вартості послуг відповідача, у свою чергу, ТОВ «Ем-Транс» є лише посередником між позивачем та відповідачем при відправленні СТОВ «Злагода» вантажу залізничним транспортом, тому саме позивач внаслідок вчинення відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції поніс необгрунтовані витрати на оплату послуги «з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» та внаслідок встановлення її вартості в розмірі 170,38 грн за 1 вагон/1 кілометр без ПДВ на загальну суму 244 529,36 грн (з ПДВ).

Посилаючись на приписи ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» позивач вказував, що завдана йому АТ «Українська залізниця» шкода підлягає відшкодуванню у подвійному розмірі, а саме у розмірі 489 058,72 грн (244 529,36 грн * 2).

Заперечуючи проти правомірності заявлених позовних вимог, відповідач вказував, що:

- між ним та позивачем відсутні договірні відносини, доказів протилежного матеріали справи не містять, що, на переконання відповідача, позбавляє позивача права на відшкодування заявленої ним до стягнення шкоди;

- згідно з відомостями, зазначеними у залізничних накладних, позивач не є власником вантажу, а є експедитором, який може не бути власником вантажу, що перевозився;

- додаткові угоди (орендований парк) № 1 від 28.04.2019 та № 2 від 30.04.2019 не передбачають оплату послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням. Крім того, у додаткових угодах №№ 1-6 відсутні посилання на телеграфне розпорядження № 9НЗ-1-11/61 від 17.01.2019 (з Харкова УПР.№Н/174а), згідно з яким запроваджено оплату вказаної спірної послуги;

- позивач дійшов хибного висновку про те, що сама лише наявність рішення Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 надає йому право на стягнення з відповідача шкоди в заявленому розмірі на підставі ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції», адже рішення Антимонопольного комітету України, як органу виконавчої влади, не має для суду преюдиційного значення;

- у діях відповідача відсутній склад правопорушення, наявність якого є обов`язковою для покладення на відповідача такої міри відповідальності, як відшкодування збитків.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідача, суд керувався таким.

Відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування.

Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

З системного дослідження Закону України «Про захист економічної конкуренції» випливає, що в даному законі не передбачено порядок (механізм) відшкодування шкоди, тому слід застосовувати положення Цивільного та Господарського кодексів України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Положеннями ст. 255 Господарського кодексу України встановлено, що збитки, заподіяні зловживанням монопольним становищем, антиконкурентними узгодженими діями, дискримінацією суб`єктів господарювання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також збитки, заподіяні внаслідок вчинення дій, визначених цим Кодексом як недобросовісна конкуренція, підлягають відшкодуванню за позовами заінтересованих осіб у порядку, встановленому законом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У вищенаведеній статті закріплені загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди. Ці правила отримали назву «Загальний (генеральний) делікт» та застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди за цією статтею є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Разом з тим, деліктне зобов`язання може виникнути і між особами, що перебувають в договірних відносинах, однак завдана шкода не має бути пов`язана з порушенням договірного зобов`язання. І лише у випадках, прямо передбачених законом, за правилами Глави 82 Цивільного кодексу України відшкодовується також шкода, завдана порушенням договірного зобов`язання.

Загальне правило ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Якщо мають місце спеціальні підстави, що надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей § 1 Глави 82 ЦК, треба застосовувати спеціальні норми. В протилежному випадку відшкодування шкоди відбуватиметься за правилами вищезазначеної статті.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає спростованими доводи відповідача про те, що відсутність договірних правовідносин між ним та позивачем позбавляє останнього права на відшкодування шкоди, завданої відповідачем.

Водночас, суд зазначає, що спір у даній справі виник не у зв`язку з неналежним виконанням стороною договірних зобов`язань, а у зв`язку з вчиненням відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, внаслідок чого (вчиненого порушення) позивачу було заподіяно шкоду. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та безпосередньо передбачений приписами ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Щодо заперечень відповідача про те, що згідно з відомостями, зазначеними залізничних накладних, позивач не є власником вантажу, а є експедитором, який може не бути власником вантажу, що перевозився, суд вказує, що такі твердження відповідача не відповідають дійсності, адже у наявних в матеріалах справи залізничних накладних відправником вантажу зазначене ТОВ «Ем-Транс», яке, як встановлено судом, було експедитором та надавало послуги перевезення (послуги з організації перевезень) позивачу, при цьому саме позивач відшкодовував на користь ТОВ «Ем-Транс» вартість здійснених перевезень та сплачував збори на користь АТ «Українська залізниця».

Щодо посилань відповідача на те, що додаткові угоди (орендований парк) № 1 від 28.04.2019 та № 2 від 30.04.2019 не передбачають оплату послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, а також посилань відповідача на те, що у додаткових угодах №№ 1-6 відсутні посилання на телеграфне розпорядження № 9НЗ-1-11/61 від 17.01.2019 (з Харкова УПР.№Н/174а), згідно з яким запроваджено оплату вказаної спірної послуги, суд зазначає, що у листі АТ «Українська залізниця» № ЦЦО-13/995 від 19.11.2019 відповідач сам вказує залізничні накладні та вагони, за якими була нарахована оплата спірної послуги, що спростовує наведені заперечення відповідача.

Щодо заперечень відповідача про те, що наявність рішення Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 є недостатньою умовою для стягнення збитків, адже рішення Антимонопольного комітету України, як органу виконавчої влади, не має для суду преюдиційного значення, а також про те, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, наявність якого є обов`язковою для покладення на відповідача такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, суд вказує таке.

Аналіз положень ст. 1166 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Делiктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння.

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом (постанова Верховного Суду України від 12.02.2014 у справі № 6-168цс13).

У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (ії розмір), протиправність (незаконність) поведінки, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою та вини.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб`єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Отже, ст. 1166 Цивільного кодексу України унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Делiктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Як встановлено судом вище, рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19 визнано, що АТ «Українська залізниця» протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків (п. 1 резолютивної частини рішення).

Визнано дії АТ «Українська залізниця», які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги «Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ «Українська залізниця»), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (п. 2 резолютивної частини рішення).

Зобов`язано АТ «Українська залізниця» припинити порушення, зазначене в п. 2 резолютивної частини цього рішення (п. 3 резолютивної частини рішення).

За порушення, зазначене в п. 2 рішення, на АТ «Укрзалізниця» накладено штраф у розмірі 18 282 400,00 грн (п. 4 резолютивної частини рішення).

Не погоджуючись з даним рішенням Антимонопольного комітету України, АТ «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання частково недійсним Рішення № 470-р від 06.08.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/15766/20 від 27.01.2021 у позові було відмовлено, вказане рішення було залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 та набрало законної сили.

У рішенні Господарського суду міста Києва, зокрема, встановлено, що вказані дії перевізника створюють для суб`єктів господарювання, які уклали відповідні типові договори й користуються послугами AT «Українська залізниця» з перевезення вантажів, різні умови, оскільки суб`єкти господарювання, які здійснюють приймання/відправлення вантажів зі станцій, які визначені малодіяльними, змушені укладати додаткові угоди до договорів та сплачувати різну вартість за фактично одну послугу - приймання/відправлення вантажів. Суб`єкти господарювання, які використовують малодіяльні станції, також сплачують різну вартість послуги залежно від відстані такої станції до найближчої немалодіяльної. Суб`єкти господарювання, які мають можливість сформувати маршрутну відправку, не сплачують вартість послуги, на відміну від тих, які не мають такої можливості.

Отже, Комітет дійшов висновку, що дії АТ «Українська залізниця» щодо визнання малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги «Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» та встановлення її вартості, призводять до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умови існування конкуренції на ринку.

За результатом дослідження наявних у матеріалах справи доказів, доводів і тверджень учасників справи, суд дійшов висновку про те, що при прийнятті рішення № 470-р від 06.08.2020 Антимонопольний комітет України повно з`ясував обставини, які мають значення для справи; встановлені Комітетом обставини є доведеними і підтверджені належними і допустимими доказами; висновки, викладені у рішенні, відповідають обставинам справи; при прийнятті рішення відсутні порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.10.2021 касаційну скаргу АТ «Українська залізниця» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/15766/20 без змін.

У п.п. 16, 17 даної постанови Верховним Судом зазначено, що суди попередніх інстанцій, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дали необхідну оцінку, з дотриманням приписів норм матеріального і процесуального права та з наведенням в оскаржуваних судових рішеннях зі справи необхідного мотивування, встановивши, що: АТ «Українська залізниця» протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків; дії АТ «Українська залізниця» щодо визнання малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги «Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» та встановлення її вартості, призводять до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умови існування конкуренції на ринку; недоведення АТ «Українська залізниця» наявності передбачених статтею 59 Закону підстав для визнання недійсним Рішення АМК, - дійшли й висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи касаційної скарги даного висновку не спростовують.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наявність вини та протиправної поведінки відповідача встановлена у справі № 910/15766/20 та не підлягає доказуванню.

Щодо наявності шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою суд вказує наступне.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Наявними у матеріалах справи переліками філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Українська залізниця» підтверджується, що з рахунку ТОВ «Ем-Транс» зі спеціальним режимом використання через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень було проведено списання вартості послуги з подачі й збирання вагонів та контейнерів, проведення інших робіт, на малодіяльних станціях.

Судом раніше встановлено, що ТОВ «Ем-Транс» склало та виставило СТОВ «Злагода» рахунки за надані послуги перевезення вантажу на загальну суму 1 278 152,76 грн. У свою чергу, СТОВ «Злагода» оплатило вказані рахунки у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №№ 511, 512, 513 від 16.05.2019, № 520 від 24.05.2019, №№ 553, 554, 555 від 19.06.2019. Учасниками правовідносин були також складені та підписані акти здачі прийняття робіт (наданих послуг) №№ ОУ-0000183, ОУ-0000184, ОУ-0000185 від 16.05.2019, № ОУ-0000198 від 24.05.2019, №№ ОУ-0000232, ОУ-0000233 від 20.06.2019, згідно з якими ТОВ «Ем-Транс» надало, а СТОВ «Злагода» прийняло виконані послуги з перевезення залізничним транспортом загальною вартістю 1 278 152,76 грн.

При цьому згідно з відповіддю АТ «Українська залізниця» № ЦЦО-13/995 від 19.11.2019 на адвокатський запит представника СТОВ «Злагода» від 18.10.2019, до якої були долучені накопичувальні картки, вказаному товариству було нараховано додатковий збір за подачу й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, за вагонами у кількості 46 штук згідно з наведеним переліком (станція відправлення Закомельська) в загальному розмірі 203 774,48 грн без ПДВ (4 429,88 грн * 46 вагонів) або 244 529,38 грн з ПДВ за розрахунком суду (при цьому позивач вказує суму в розмірі 244 529,36 грн).

Таким чином, матеріали справи свідчать, що загальна вартість за послугу «за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» становить 244 529,38 грн з ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що кошти за послугу «за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням» у сумі 244 529,38 грн було спершу стягнуто з ТОВ «Ем-Транс», як посередника, а потім стягнуто з СТОВ «Злагода», як споживача та замовника послуги перевезення, на користь ТОВ «Ем-Транс», але, оскільки, в подальшому рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19 та рішенням Господарського суду міста Києва № 910/15766/20 від 27.01.2021, яке набрало законної сили, підтверджено, що введення та встановлення вартості вищезазначеної послуги є порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Українська залізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку, тому позивачем доведено, матеріалами справи підтверджено наявність шкоди, що знаходиться у прямій причиново-наслідковій залежності від протиправної поведінки відповідача.

При цьому суд вказує, що для правильного вирішення даного спору важливою є та обставина, яка дозволяє суду встановити, чи поніс позивач витрати на оплату спірної послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, а не та обставина, яка вказує на особу власника вантажу, що був відправлений позивачем за наявними у справі залізничними накладними, як помилково вважає відповідач.

З урахуванням викладеного, суд вважає спростованими заперечення відповідача про те, що позивачем не доведено факту завдання йому збитків.

Таким чином, оскільки, позивачем доведена, а судом встановлена наявність всіх складових елементів для відшкодування шкоди за рахунок відповідача, вимога позивача про стягнення з відповідача збитків в розмірі 489 058,72 грн на підставі ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» ( 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код 40075815) на користь Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» (64371, Харківська обл., Ізюмський р-н, село Довгеньке, вул. Борисова, буд. 51, код 31003834) шкоду в розмірі 489 058,72 грн (чотириста вісімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят вісім грн 72 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 335,88 грн (сім тисяч триста тридцять п`ять грн 88 коп.).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 22.02.2022.

Суддя О.Г. Удалова