РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2022Справа № 910/16913/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал"

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінспот";

2. Публічного акціонерного товариства "Банк Восток"

про визнання протиправними дій по зверненню стягнення по договору застави та визнання відсутнім права вимоги за кредитним договором,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Чекалов А.В.

Від відповідача-1: Лойфер А.О.

Від відповідача-2: Неділько О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал (Київ)" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінспот", Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" про:

- визнання протиправними дій Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" по зверненню стягнення по договору застави № КК2019-0140/З.М.П.2 від 10.12.19., яким забезпечувалось виконання позивачем за вказаним кредитним договором;

- визнання відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінспот" права вимоги за кредитним договором № КК2019-0140/З.М.П.2 від 10.12.19. в частині стягнення з позивача 30.760.000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.21. відкрито провадження у справі № 910/16913/21, призначено підготовче засідання на 09.11.21.

08.11.21. від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову з підстав його необґрунтованості та невідповідності обраного способу захисту прав вимогам законодавства.

08.11.21. від відповідача-2 також надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1. ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з тим, що позивачем обрано спосіб захисту прав, який не ефективним та не призведе до відновлення його порушених прав.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на предмет і підстави позову та доводи ПАТ "Банк Восток" щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, суд встановив, що відповідні обставини мають бути встановлені судом під час розгляду справи по суті пред`явлених позовних вимог та знайти своє відображення в рішенні суду, у зв`язку з чим клопотання відповідача-2 про закриття провадження у справі залишено судом без задоволення.

09.11.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 07.12.21.

16.11.21. від відповідача-1 надійшов відзив, у якому ТОВ "Фінспот" заперечує проти позову з підстав його необґрунтованості.

07.12.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.12.21.

21.12.21. від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат ТОВ "Фінспот" на професійну правничу допомогу.

21.12.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 03.02.21.

21.12.21. представник відповідача-2 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву, відповідно до якої заявник просив суд долучити до матеріалів справи докази, які не були ним залучені на стадії підготовчого провадження у справі № 910/16913/21.

Ухвалою від 24.12.21. залишено без розгляду та повернуто заяву від 21.12.21. ПАТ "Банк Восток".

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 03.02.22. представник позивача підтримав свої позовні вимоги, представники відповідачів проти позову заперечували з підстав, викладених у відзивах.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 03.02.22. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.08.19. між Публічним акціонерним товариством "Банк Восток" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Позичальник) укладено кредитний договір №КК2019-0140 з відповідними змінами за №1 від 13.09.19., №2 від 12.11.19., №3 від 10.12.19. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Банк відповідно до умов цього договору зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (Кредит) шляхом відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 30.300.000,00 грн, а Позичальник зобов`язується сплатити за користування Кредитом проценти та повернути Кредит у порядку і в строки, визначені цим Договором.

Банком було надано ТОВ "ФК "Арсенал" кредитні кошти в розмірі 30.300.000,00 грн.

15.08.19. між Публічним акціонерним товариством "Банк Восток" (заставодержатель), Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінспот" (заставодавець), як майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (позичальник), було укладено договір застави № КК2019-0140/З.Д.1 відповідно до умов п.1.1. якого заставодавець передає в заставу заставодержателю майнові права, вказані у п. 1.2 цього договору, для забезпечення вимог заставодержателя, що випливають з Кредитного договору № КК2019-0140 від 15.08.19. (основний договір), а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені протягом строку дії Кредитного договору № КК2019-0140 від 15.08.19.

У відповідності до даного Договору заставодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором та/або заставодавцем за цим договором отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави за цим договором переважно перед іншими кредиторами заставодавця, у порядку, встановленому цим договором.

Вартість предмету застави становить 30.760.000,00 грн.

Пунктом 5.1 договору застави передбачено, що при настанні обставин, визначених п. 3.1.8 цього договору, та в інших випадках, передбачених законодавством України, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог. Заставодавець відповідає за виконання основного договору як солідарний боржник, проте в межах вартості предмету застави.

Відповідно до п. 5.3 договору застави, одночасно з укладенням цього договору сторони укладають договір про відступлення права вимоги з договором забезпечення з відкладальною обставиною. За згодою сторін, договір відступлення права вимоги набуває чинності в день ініціювання заставодержателем звернення стягнення на предмет застави. Датою ініціювання звернення стягнення на предмет застави, за згодою сторін, є дата реєстрації заставодержателем звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

10.12.19. між ПАТ "Банк Восток" (заставодержатель), ТОВ "Фінспот" (заставодавець), як майновим поручителем ТОВ "ФК "Арсенал" (позичальник) укладено договір застави № КК2019-0140/З.М.П.2, відповідно до умов якого заставодавець передає в заставу заставодержателю майнові права, вказані у п. 1.2 цього договору, для забезпечення вимог заставодержателя, що випливають з Кредитного договору № КК2019-0140 від 15.08.19., з урахуванням подальших змін, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені протягом строку дії Кредитного договору (основний договір), укладеного між заставодержателем та позичальником, за умовами якого заставодержатель надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 30.300.000,00 грн на строк до 28.01.20., зі сплатою позичальником процентів за користування кредитом у розмірі 18 % річних, а також зі сплатою комісій, неустойки згідно умов основного договору.

У відповідності до даного Договору заставодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором та/або заставодавцем за цим договором отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави за цим договором переважно перед іншими кредиторами заставодавця, у порядку, встановленому цим договором.

Відповідно до п. 5.3 договору, одночасно з укладенням цього договору сторони укладають договір про відступлення права вимоги з договором забезпечення з відкладальною обставиною (далі договір відступлення права вимоги). За згодою сторін, договір відступлення права вимоги набуває чинності в день ініціювання заставодержателем звернення стягнення на предмет застави. Датою ініціювання звернення стягнення на предмет застави, за згодою сторін, є дата реєстрації заставодержателем звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

У строк, встановлений кредитним договором, ТОВ "ФК "Арсенал" кредитні кошти Банку не повернуто.

Банк звернув стягнення на предмет застави в сумі 30.760.000,00 грн за меморіальним ордером № 248483 від 29.01.20.

За рахунок предмету застави банком було погашено заборгованість за кредитним договором: 29.01.20. погашено заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 893.850,00 грн та 29.866.150,00 грн заборгованості за тілом кредиту.

Станом на 03.02.20. заборгованість ТОВ "ФК "Арсенал" за простроченим кредитом склала 433.850,00 грн, а заборгованість за процентами - 650,78 грн.

02.03.20. між ПАТ "Банк Восток" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінспот" (новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором №КК2019-0140 від 15.08.19., за яким первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до ТОВ "ФК "Арсенал" за Кредитним договором №КК2019-0140 від 15.08.19., а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення прав вимоги за Кредитним договором грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 цього договору, та набуває права вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за Кредитним договором.

Також, п. 2 Договору відступлення від 02.03.20. передбачено, що до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за Кредитним договором, в т. ч., але не виключно права вимоги сплати заборгованість за кредитом, несплачених процентів, пені та всіх штрафних санкцій за Кредитним договором, як було нараховано за весь період дії Кредитного договору та в розмірі, який буде існувати на момент переходу прав вимоги.

Права вимоги є такими, що передані новому кредитору, з моменту підписання Акту приймання-передачі прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору. Акт приймання-передачі прав вимоги підписується виключно після отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі, в день отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі.

ТОВ "Фінспот" сплатило Банку 441.008,54 грн за платіжним дорученням №5 від 02.03.20.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 06.10.20. у справі № 911/311/20, яке у встановленому законом порядку набрало законної сили, а відтак не підлягають доведенню відповідно до ст. 75 ГПК України.

Вказаним рішенням Господарського суду Київської області від 06.10.20. у справі № 911/311/20 стягнуто з ТОВ "ФК "Арсенал" на користь ПАТ "Банк Восток" 249,61 грн 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення кредиту, 0 грн 32 коп. 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення процентів, 24.035,71 грн пені, нарахованої у зв`язку з несвоєчасною сплатою кредиту, 5.164,94 грн пені, нарахованої у зв`язку з несвоєчасною сплатою процентів, 303.000,00 грн штрафу та 11.504,27 грн судового збору; стягнуто з ТОВ "ФК "Арсенал" на користь ТОВ "Фінспот" 433.850,00 грн заборгованості за простроченим кредитом та 650,78 грн (простроченої заборгованості за процентами.

У подальшому, ТОВ "Фінспот" звернулось до Господарського суду Київської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ФК "Арсенал" у зв`язку із нездатністю останнього погасити наявну у нього заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.08.21. у справі № 911/2247/21 прийнято вказану заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ФК "Арсенал" до розгляду.

ТОВ "ФК "Арсенал" зазначало, що боржник є платоспроможним та має змогу погасити відповідний розмір заборгованості перед заявником, яка підтверджена судовим рішення. Щодо іншої заборгованості вказав про існування спору про право у цій частині.

Вказане слідує з ухвали Господарського суду Київської області від 25.10.21. у справі № 911/2247/21, якою надано правову оцінку відповідним доводам, а заяву ТОВ "Фінспот" залишено без задоволення та відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "ФК "Арсенал".

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "ФК "Арсенал" стверджує, що Банком було звернуто стягнення на предмет застави з порушенням положень Закону України "про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", оскільки відомості про звернення стягнення не були зареєстровані в установленому законом порядку та обтяжувачем не було дотримано 30-денний строк звернення стягнення з моменту реєстрації відповідних відомостей.

З ухвали Господарського суду Київської області від 25.10.21. у справі № 911/2247/21 також вбачається, що ТОВ "Фінспот" зазначало, що воно набуло право вимоги до ТОВ "ФК "Арсенал" за Кредитним договором на підставі Договору про відступлення права вимоги, який, у свою чергу, набув чинності. У свою чергу, суд дійшов висновку, що у даному випадку існує неоднозначність, зокрема, у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання та підстав виникнення зобов`язання ТОВ "ФК Арсенал" перед ТОВ "Фінспот", а отже, зазначене свідчить про наявність спору про право щодо вимог заявника у розмірі 30.760.000,00 грн, який повинен вирішуватися у порядку позовного провадження.

Зазначені обставини встановлені судом у вказаній ухвалі та не підлягають доказуванню відповідно до ст. 75 ГПК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що перелічені вище правочини, укладені Банком з ТОВ "ФК "Арсенал", ТОВ "Фінспот" недійсними в судовому порядку не визнавалися. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

ТОВ "ФК "Арсенал" у свої позовній заяві в справі № 910/16913/21 вказує, що внаслідок незаконних дій ТОВ "Фінспот" позивач опинився в ситуації правової невизначеності щодо особи кредитора, а відповідач-1, замість звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, ініціював справу про банкрутство позивача. Такі дії, на думку позивача, є незаконними та порушують його права.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України.

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних.

Порядок судового захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів визначається законом.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ГПК України).

Положення статей 15, 16 Цивільного кодексу України визначають, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Положеннями ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, дійшовши висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.06.18. у справі № 338/180/17 та від 07.11.18. у справі № 488/5027/14-ц.

Суд встановив, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Арсенал" про визнання протиправними дій Банку по зверненню стягнення за договором застави № КК2019-0140/З.М.П.2від 10.12.19. не можуть бути задоволені судом в даному судовому провадженні. Задоволення судом такої вимоги не призведе ні до відновлення порушених, на думку позивача, прав, ні його законних інтересів.

Суд відзначає, що в даному випадку позивач просить суд оцінити та встановити факт незаконності дій Банку, проте дані вимоги не є пором про право, в межах якого і мають встановлюватись всі обставини та надаватись оцінка діям сторін відповідних правовідносин.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні таких позовних вимог ТОВ "ФК "Арсенал".

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про незаконність дій ТОВ "Фінспот" щодо звернення до суду із заявою про банкрутство ТОВ "ФК "Арсенал", оскільки вчинення таких дій є формою реалізації прав відповідача-1 на звернення до суду, в яких він не може бути обмеженим. Натомість, суд при вирішенні відповідної справи встановлює обґрунтованість таких дій та надає їм правову оцінку.

Щодо позовних вимог ТОВ "ФК "Арсенал" про визнання відсутнім у ТОВ "Фінспот" права вимоги за кредитним договором в частині стягнення з позивача 30.760.000,00 грн суд встановив, що такі вимоги є вимогами про встановлення юридичних фактів.

Водночас, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлення судом такого факту може мати місце лише при розгляді іншого господарського спору, в якому будуть встановлюватись дані обставини.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.08.20. у справі № 910/10764/19.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане в сукупності суд, встановивши відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Аресенал", відмовляє в задоволенні даного позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17.02.22.

Суддя Т.М. Ващенко