РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2022Справа № 910/16076/21
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом НАЦІОНАЛЬНОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО БЮРО УКРАЇНИ

до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС"

про стягнення 43 718,62 грн.,

без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

НАЦІОНАЛЬНЕ АНТИКОРУПЦІЙНЕ БЮРО УКРАЇНИ звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" про стягнення 43 718,62 грн. з яких: 4 183,60 грн. - сума страхового відшкодування, 38 698,30 грн. - сума пені, 836,72 грн. - сума штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик за Договором про закупівлю послуг за державні кошти №006-0479073/05НТ/487, не виконав своє зобов`язання з виплати страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому сторона заперечує проти позову, посилаючись на те, що водій застрахованого транспортного засобу повідомив неправдиві відомості про обставини ДТП, що, на думку відповідача є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Беручи до уваги запровадження карантину та особливого режиму роботи суду, зважаючи на період перебування судді Приходько І.В. у відпустці та на лікарняному, завершальний розгляд справи здійснювався 21.02.2022.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 між Національним антикорупційним бюро України (позивач, страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» (страховик, відповідач) укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти №006-047073/05НТ/487 відповідно до умов якого страховик бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик надати послуги з добровільного страхування транспортних засобів спеціалізованого призначення (з додатковим обладнанням, що встановлено в них, далі - ДО) страхувальника (далі - ТЗ) перелік яких зазначено в Додатку 1 до договору, код за ДК 021:2015 - 66510000-8 (послуги з добровільного страхування транспортних засобів спеціалізованого призначення), (далі - послуги), КЕКВ 2240, що не суперечить чинному законодавству України пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним цим договором або додатками до нього (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені договором строк та виконувати інші умови цього договору.

Пунктом 1.6. договору визначено, що вигодонабувачем за цим договором є страхувальник.

Згідно з п. 5.2. договору страховим випадком є подія, передбачена договором, що виникла внаслідок настання зазначеної у договорі події (страхового ризику), що фактично сталася у період дії договору та не підпадає під виключення зі страхових випадків і обмеження страхування, передбачені договором, внаслідок чого виникає зобов`язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику та (або) вигодонабувачеві, а саме: пошкодження, конструктивна загибель (знищення) або викрадення (незаконного заволодіння) застрахованого ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок подій, визначених у п. 5.1. Договору.

Пунктом 7.2. договору визначено, що строк дії страхових зобов`язань страховика за цим договором становить 1 рік та діє (за київським часом): з 00 год 00 хв. 21.12.2019 по 24 год 00 хв. 21.12.2020, якщо інші обставини не призвели до дострокового припинення дії Договору з урахуванням умов щодо сплати страхового платежу.

Пунктами 8.4.2., 8.4.6. договору визначено, що страхувальник має: право у разі настання страхового випадку одержати від страховика страхове відшкодування згідно з договором; оскаржити в порядку, передбаченому законом, відмову страховика у виплаті страхового відшкодування або розмір страхового відшкодування, виплаченого страховиком.

У п. 12.1. договору визначено, що виплата страхового відшкодування проводиться згідно з умовами договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або особи, яка має належним чином оформлене повноваження від страхувальника/письмової згоди) і страхового акта, що складає страховик після отриманих всіх необхідних документів, визначених розділом 12 цього договору.

Відповідно до п. 12.19.2. договору якщо на підставі наданих документів неможливо встановити, причини настання страхового випадку та розмір завданого збитку (шкоди). У такому разі з метою встановлення обставин причин настання страхового випадку і розміру збитків (шкоди) страховик має право призначити розслідування або експертизу, яку проводить експерт незалежної експертної установи.

Додатком 1 до Договору сторони погодили перелік транспортних засобів спеціалізованого призначення для добровільного страхування «КАСКО», відповідно до п. 19 якого застрахованим є транспортний засіб «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 .

Матеріалами справи підтверджується, що 16.07.2020 працівником позивача в порядку п. 9.1. договору у телефонному режимі було повідомлено відповідача про настання страхового випадку, зокрема, про факт того, що застрахований транспортний засіб отримав пошкодження, оскільки під час заїзду до контрольно-пропускного пункту ринку «Столичний» водій не помітив перешкоди та здійснив наїзд на неї, в результаті чого пошкодив передній бампер автомобіля.

17.07.2020 працівником позивача було подано заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування, до якого було долучено рахунок №0000106 від 17.07.2020 на суму 4 183,60 грн.

Листом №1007-11 від 24.07.2020 відповідач, посилаючись на пункти 9.1., 13.1.7., 13.4. договору повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу. Відмову відповідач мотивував тим, що переглядаючи відеозапис з камери спостереження, доступ до якого було надано адміністрацією ТОВ «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний», відповідачем було з`ясовано, що автомобіль «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 16.07.2021 об 11 год. 34 хв. заїжджаючи через першу в`їздну браму ринку «Столичний» перед шлагбаумом, маневруючи різко вліво здійснив короткочасний наїзд на бетонний бордюр, після чого, маневруючи вправо, змінив розташування пошкодженого ТЗ і не зупиняючись на місці, не оглядаючи автомобіль, залишив місце події, що, у свою чергу, позбавило страховика можливості направити на місце події аварійного комісара чи експерта та створило перешкоди у визначенні характеру, причин та обставин події.

Не погоджуючись з відмовою у виплаті страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на протиправність відмови та зазначаючи, що ним (як страхувальником) було вчасно повідомлено відповідача (як страховика) про настання страхового випадку та передано усі необхідні та достатні документи для здійснення відповідної страхової виплати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, зважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ч. 1, 2 ст. 352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до розділу 2 договору страховий випадок - подія, передбачена договором, що відбулась, і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування згідно з договором.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з п. в. 9.1. договору у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен негайно протягом 1 години не залишаючи місце події, сповістити страховика про страховий випадок за телефоном 0-800-500-123 та протягом 5 робочих днів надати письмове повідомлення про подію.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, 16.07.2020 у телефонному режимі було повідомлено відповідача про настання страхового випадку, зокрема, про факт того, що застрахований транспортний засіб отримав пошкодження переднього бамперу внаслідок наїзду на бетонну перешкоду.

Суд звертає увагу відповідача, що телефонне повідомлення було здійснено протягом однієї години у відповідності до умов договору (про що вказано самим відповідачем у листі №1007-11 від 24.07.2020). Так само у листі відповідачем підтверджено той факт, що наїзд дійсно відбувся на бетонну перешкоду (бордюр) при в`їзді до ринку «Столичний» саме 16.07.2021.

Судом досліджено доданий відповідачем до відзиву відеозапис та встановлено відповідність викладених позивачем обставин, наслідком яких стало пошкодження транспортного засобу «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема лівої частини переднього бамперу під час заїзду до територію ринку «Столичний».

За висновком суду обставини завдання відповідних пошкоджень передньому бамперу транспортного засобу повністю відповідають дефініції страхового випадку, як конкретній події, передбаченої договором, що відбулася, із настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування згідно з договором.

Доводи відповідача про те, що пошкодження бамперу були присутні на транспортному засобі ще на момент його страхування спростовуються матеріалами справи, оскільки з акту огляду транспортного засобу на страхування (дефектна відомість) від 17.12.2019 вбачається, що жодних пошкоджень деталей автомобіля на момент огляду виявлено не було, про що свідчить відповідний напис «відсутні» у графі «опис пошкоджень». З доданих відповідачем до відзиву фото на цифровому носії станом на 17.12.2019 так само не вбачається жодних пошкоджень переднього бамперу автомобіля «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з тим, відповідач листом №1007-11 від 24.07.2020, посилаючись на пункти 9.1., 13.1.7., 13.4. договору повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу. Суд зазначає, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що водій, начебто, повідомів про наїзд на круглу напівсферу, а не на бордюр, а також на факт того, що водій від`їхав з місця пошкодження бамперу, не може вважатися обґрунтованою, оскільки безпосередньо самим відповідачем встановлені усі істотні обставини пошкодження автомобіля, які, до того ж зафіксовані на відеозаписі, є реальними і такими, що відбулися у зазначений позивачем день, час та у конкретно вказаному місці.

У свою чергу, відповідач не навів наявність правових підстав для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, що передбачені положеннями статті 26 Закону України «Про страхування». При цьому судом приймаються обґрунтовані доводи позивача про те, що характер пошкодження бамперу автомобіля повністю відповідає встановленим фактичним обставинам та повною мірою має усі правові підстави вважтися страховим випадком у розумінні умов договору та положень чинного законодавства.

Так, відповідно до п. 12.19.2. договору якщо на підставі наданих документів неможливо встановити, причини настання страхового випадку та розмір завданого збитку (шкоди). У такому разі з метою встановлення обставин причин настання страхового випадку і розміру збитків (шкоди) страховик має право призначити розслідування або експертизу, яку проводить експерт незалежної експертної установи.

Відтак, у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів щодо причин настання страхового випадку та розміру завданого збитку позивач не був позбавлений права ініціювати додаткові заходи задля отримання будь-яких додаткових відомостей.

Натомість, жодних належних та допустимих доказів щодо існування обґрунтованих та реальних сумнівів стосовно обставин та причин пошкодження застрахованого транспортного засобу, розміру страхового відшкодування, відповідачем висловлено не було, у зв`язку з чим відмова у виплаті страхового відшкодування згідно з листом №1007-11 від 24.07.2020 носить виключно формальний характер, що жодним чином не відповідає принципам розумності, справедливості та добросовісності договірних правовідносин.

Розмір майнової шкоди на загальну суму 4 183,60 грн. позивачем документально підтверджений та відповідачем не спростований.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 4 183,60 грн., зважаючи на наявність правових підстав та з огляду на доведеність факту настання страхового випадку із застрахованим транспортним засобом.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8.1.2., 8.1.3. договору страховик зобов`язаний протягом 2 робочих днів, після отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення виплати страхового відшкодування. При настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк (зокрема, п. 12.20). Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) розмір якої визначається договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.6.4. договору у випадку порушення страховиком строків сплати страхового відшкодування за цим договором, повністю або частково страховик зобов`язаний сплатити за вимогою страхувальника пеню у розмірі 5% від розміру не сплаченого страхового відшкодування за кожен день прострочення, включаючи день оплати, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 20% від суми страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи, що обов`язок страховика щодо своєчасної виплати страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням, розрахунок пені за порушення цього грошового зобов`язання не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені та штрафу в межах заявленого періоду, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 253,77 грн. та штрафу у розмірі 832,76 грн., оскільки саме такий розмір неустойки є обґрунтованим та арифметично вірним.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що стягнення пені та штрафу суперечить приписам частини 61 Конституції України через їх безпідставність та необґрунтованість. Так, згідно з умовами договору зазначені санкції передбачені за різного роду порушення, зокрема, пеня передбачена за порушення страховиком виплати страхового відшкодування повністю або частково, тоді як штраф визначений як окрема санкція за прострочення грошового зобов`язання понад тридцять днів.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною 9 статті 129 ГПК України, зокрема встановлено, що у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи факт того, що даний спір виник саме через неправильні дії відповідача, оскільки страховик своєчасно не виплатив повну та обґрунтовану суму страхового відшкодування на користь страхувальника, беручи до уваги, що ставка судового збору за подання позову у даній справі є мінімальною, судовий збір покладається на відповідача повністю в порядку частини 9 статті 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "БРОКБІЗНЕС" (Україна, 04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ БІЛОРУСЬКА, будинок 3; ідентифікаційний код 20344871) на користь НАЦІОНАЛЬНОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО БЮРО УКРАЇНИ (Україна, 03035, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ СУРИКОВА, будинок 3; ідентифікаційний код 39751280) страхове відшкодування в розмірі 4 183,60 грн., пеню у розмірі 253,77 грн., штраф у розмірі 832,76 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2022.

Суддя І.В. Приходько