ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

14 лютого 2022 року Справа № 914/1564/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивач- Шевченко О.М.;

відповідач- Кавчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Відповідача-Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексім Фуд» та Позивача-Товариства з обмеженою відповідаль-ністю «СМП» на ухвалу господарського суду Волинської області від 17.12.2021, повний текст якої складено 20.12.2021, у справі №914/1564/20 (суддя Якушева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СМП» м.Нововолинськ Волинської обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексім Фуд»

смт.Куликів Жовківського р-ну Львівської обл.

про стягнення 4 800 000 грн збитків,-

Ухвалою господарського суду Волинської області від 17.12.2021 призначено судову експертизу та зупинено провадження у справі №914/1564/20 за позовом ТзОВ «СМП» до ТзОВ «Ексім Фуд» про стягнення 4 800 000 грн збитків.(т.7, арк.справи 178-181).

Не погоджуючись із ухвалою, Позивач і Відповідач подали скарги до апеляційного госпо-дарського суду.

Позивач просить скасувати ухвалу в частині визначення установи, яка має здійснювати судову експертизу. Обґрунтовуючи скаргу, ТзОВ «СМП» зазначає, що визначивши установу, яка має проводити експертизу місцевий суд порушив затверджені ст.2 ГПК України принципи змагальності та рівності, справедливості та неупередженості, оскільки не вмотивував підстав відхилення тієї експертної установи, проведення експертизи якою пропонував Позивач. Зазначені обставини, на переконання Позивача вказують на порушення судом норм процесуального права, оскільки заперечуючи проти призначення експертизи Відповідач вважав недоцільним проведення експертизи загалом, а не у Волинському відділенні Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Просить внести до оскаржуваної ухвали зміни в частині експертної установи, замінивши Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз на Волинське відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.(т.7, арк.справи 207-211).

Відповідач просить скасувати ухвалу від 17.12.2021 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, обґрунтовуючи апеляційну скаргу відсутністю необхідності у призначенні судової експертизи. Наголошує, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до пред-мета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказу-вання. Зауважує, що у даній справі, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач покликається на інший доказ Звіт про оцінку від 10.06.2020, долучений Позивачем до позовної заяви, яким підтверджує факт заподіяння збитків та їх розмір. В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не навів обґрунтувань необхідності застосування спеціальних знань для встановлення факту заподі-яння збитків та їх розміру, за наявності в матеріалах справи Звіту про оцінку, на який поклика-ється Позивач. У випадку призначення експертизи судом за клопотанням учасника обов`язковою і необхідною умовою є обґрунтування таким учасником неможливості надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів (разом із позовною заявою), а також визнання судом поважними причин його неподання. У даному випадку суд призначив судову експертизу за клопотанням учасника, а отже, передбачена п.2 ч.1 ст.99 ГПК України умова щодо обґрунтування неможливості подати висновок експерта разом з позовною заявою з поважних причин повинна бути дотримана. Самого лише факту ненадання висновку експерта жодною із сторін в даному випадку недостатньо, адже експертиза призначена не з ініціативи суду, а за клопотанням учасника справи. У випадку, якщо Позивач вважав за необхідне клопотатись про призначення експертизи, то повинен був подати таке клопотання разом з позовною заявою відповідно до норм ч.3 ст.164 ГПК України. Позивач також вправі клопотатись про призначення експертизи після подання позову, яке може розглядатись судом на стадії підготовчого провадження, однак з обов`язковим мотивуванням неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, як це передбачено приписами п.2 ч.1 ст.99 ГПК України. Позивач не подав клопотання про призначення експертизи разом з позовною заявою, хоч і вважав її необхідною. Крім того, орендоване майно в період з 03.01.2020 до 30.06. 2020 перебувало у користуванні Позивача. Жодних перешкод (поважних причин та мотивів неможливості) для замовлення і проведення експертизи Позивач експертизи та подання висновку експерта разом з поданням позовної заяви Позивачем в клопотання не вказано.(т.7, арк.справи 189-191).

Ухвалами апеляційного господарського суду від 17.01.2022 відкрито провадження у справі №914/1564/20 та вирішено розглядати обидві апеляційні скарги в межах одного апеляційного провадження.(т.7, арк.справи 105, 223).

27.01.2022 надійшов відзив Відповідача, у якому він заперечує проти задоволення апеля-ційної скарги Позивача та вважає ухвалу про призначення експертизи безпідставною та необ-ґрунтованою.(т.8, арк.справи 1).

28.01.2022 надійшов відзив, а 14.02.2022 пояснення Позивача, у яких він заперечує проти задоволення апеляційної скарги Відповідача, вважаючи, що для встановлення розміру збитків необхідні спеціальні знання, однак вважає що суд припустився помилки призначаючи експертизу Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.(т.8, арк.справи 7-15, 32).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 14.02.2021 представник Позивача підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги Відповідача. Представник Відпові-дача наголошував на необхідності скасування ухвали суду першої інстанції та заперечив проти задоволення скарги Позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарсь-кий суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2020 до господарського суду Львівської області звернулось ТзОВ «СМП» з позовом про стягнення з ТзОВ «Ексім Фуд» 4800000 грн збитків за договором оренди №11/07/17 від 11.07.2017.(т.1, арк.справи 1-18).

Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.02.2020 справу №914/1564/20 передано за підсудністю до господарського суду Волинської області.(т.4, арк.справи 189-192).

Ухвалою господарського суду Волинської області від 12.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №914/1564/20.(т.4, арк.справи 239).

За час провадження в господарському судді Волинської області:

01.11.2021 від Позивача надійшло клопотання про збільшення розміру позовних вимог, в якому позивач просить стягнути з ТзОВ «Ексім Фуд» 8 471 920 грн. збитків за договором оренди № 11/07/17 від 11.07.2017. До клопотання про збільшення розміру позовних вимог Позивачем додано копію Висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної екс-пертизи №8453, 8394 від 29.03.2021, копію висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №8452 від 30.11.2020.(т.5, арк.справи 1-17, 18-88, 89-109).

Крім того, 19.11.2021 Позивач подав клопотання №442 від 19.11.2021 про приєднання доказів до матеріалів справи, зокрема, копії Висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №8453, №8394 від 29.03.2021 та №8452 від 30.11.2020. Позивач посилається на те, що про Висновки експерта №8453, №8394 від 29.03.2021 та №8452 від 30.11.2020 йому стало відомо після їх виготовлення, тому ці документи та документи, які під-тверджують факт оплати за їх виготовлення, як письмові докази, не могли бути подані разом з іншими письмовими доказами під час звернення до суду з позовною заявою, однак вважає їх обґрунтованою підставою для збільшення розміру позовних вимог та були подані Позивачем разом із відповідним клопотанням від 29.10.2021.(т.5, арк.справи 194-208).

Ухвалою від 25.11.2021, яка не оскаржувалась, суд відмовив ТзОВ «СМП» у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання письмових доказів та відмовив у прийнятті до розгляду клопотання про збільшення розміру позовних вимог.(т.5, арк.справи 227-229).

13.12.2021 від Позивача надійшло клопотання про збільшення розміру позовних вимог та приєднання доказів до матеріалів справи; клопотання про призначення комплексної судової товарознавчої та оціночно-будівельної експертизи.(т.7, арк.справи 8-21).

Ухвалою від 14.12.2021 суд визнав зловживанням процесуальними правами дії ТзОВ «СМП», які полягають у поданні повторно клопотання про збільшення розміру позовних вимог та приєднання доказів до матеріалів справи; залишив без розгляду клопотання ТзОВ «СМП» про збільшення розміру позовних вимог та приєднання доказів до матеріалів справи.(т.7, арк.справи 158-160).

Як вже зазначалось, 13.12.2021 Позивач подав клопотання про призначення у даній справі комплексної судової товарознавчої та оціночно-будівельної експертизи.(т.7, арк. справи 133-147).

Клопотання обґрунтоване тим, що предметом заявлених позовних вимог є стягнення збитків. Питання визначення розміру заподіяних збитків потребує спеціальних знань. Оскільки Позивач та Відповідач не володіють спеціальними знаннями, а Відповідач не визнав розміру позовних вимог, вказаного під час подання позову, з метою обґрунтування заявлених позовних вимог або їх спростування виникає необхідність звернення до суб`єкта (судового експерта), який володіє спеціальними знаннями. Позивач зазначає, що саме висновки судової експертизи відпо-відають процесуальним вимогам щодо належності та допустимості доказів, а тому без них у суду відсутні підстави для прийняття законного і обґрунтованого рішення, що порушує один з основ-них принципів судочинства забезпечення реалізації верховенства права.

Ухвалою від 17.12.2021 господарський суд першої інстанції призначив у справі №914/1564/ 20 комплексну судово товарознавчу та оціночно-будівельну експертизу та на вирішення екс-пертам поставив питання: Яка ринкова вартість станом на 11.07.2017 рухомого та нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «СМП», яке здавалось в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Ексім Фуд» за договором оренди №11/07/17 від 11.07.2017? Яка ринкова вартість станом на 03.01.2020 рухомого та нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «СМП», яке здавалось в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Ексім Фуд» за договором оренди №11/07/17 від 11.07.2017? Яка вартість відновлювального ремонту (вартість завданих збитків) рухомого і нерухомого майна, яке орендувало Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексім Фуд» за договором оренди №11/07/17 від 11.07.2017?(т.7, арк.справи 178-181).

Враховуючи, що жодною із сторін в порядку і строки, установлені ГПК України, не були подані висновки експерта з цього питання місцевий суд визнав необхідною потребу в спеціаль-них знаннях для з`ясування розміру заподіяних Відповідачем збитків і призначив судову експертизу.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що призначення комплексної експертизи у справі обумовлено: необхідністю визначення розміру заподіяних Відповідачем збитків рухомому і нерухомому майну Позивача; потребує використання знань у сферах товарознавства та оціночно-будівельної діяльності; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих питань (висновки експертів, які подавав Відповідач, не прийняті судом як докази у зв`язку з пропуском строку).

Також, враховуючи надане суду процесуальним законодавством право самостійно визна-чати експертну установу, з метою об`єктивного з`ясування розміру заподіяних Позивачу збитків проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга Позивача безпідставна, однак скарга Відповідача обґрунтована і підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до п.п.1,2,4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України (надалі в тексті ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено пору-шення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або не-правильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.11, п.12 ч.1 ст.255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, про призначення експертизи та зупинення провадження у справі. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.(ст.271 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок умисного неналежного використання Відповідачем орендованого майна за договором таке майно пошкоджено, чим Позивачеві завдано збитків.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про необхідність призначення судової експертизи з огляду на наступне.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Євро-пейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безсто-роннім судом, установленим законом».

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захи-щене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договір-ної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07. 2004 у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза це дослід-ження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів, виходить з того, що судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замі-нити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Спеціальні знання це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

За приписами частини 1 статті 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експер-тизи матеріалів.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.(ч.2 ст.98 ГПК України).

Як зазначалось вище, ухвалою від 17.12.2021 господарський суд першої інстанції призна-чив у справі №914/1564/20 комплексну судово товарознавчу та оціночно-будівельну експертизу.

Перевіряючи обґрунтованість винесеної ухвали, колегія суддів приймає до уваги, що пунктом 1.2 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експерт-них досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (надалі в тексті Інструкція) основними завданнями товарознавчої експертизи є: визначення вартості товарної продукції; визначення належності товарів до класифікаційних категорій, які прийняті у виробничо-торговельній сфері; визначення характеристик об`єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності; визначення змін показників якості товарної продукції; установ-лення способу виробництва товарної продукції: промисловий чи саморобний, підприємства-виробника, країни-виробника; визначення відповідності упакування і транспортування, умов і термінів зберігання товарної продукції до вимог чинних правил.

Згідно з п.5.2 розділу ІІ Інструкції основними завданнями оціночно-будівельної експертизи є: визначення різних видів вартості поліпшень земельних ділянок (будівель та їх частин, споруд, передавальних пристроїв тощо); визначення відповідності виконаної оцінки нерухомого майна (поліпшень земельної ділянки) вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам.

Не вдаючись до дослідження обставин даної справи, колегія суддів вважає, що оскільки предметом спору є стягнення збитків, то до предмета доказування входить встановлення наявності усіх складових елементів правопорушення.

Винне діяння це усвідомлений, вольовий вчинок, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважа-ється поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпі-лого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайно-вого блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов-язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Шкода та її розмір, який є предметом даного позову, підлягає доведенню, оскільки є оціноч-ними поняттями та підлягає доказуванню у межах розгляду даної справи.

У даному випадку під збитками Позивачем мається на увазі пошкодження Відповідачем орендованого майна.

Відповідно до п.2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22.01.1996 №116 розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стан-дартів оцінки.

Оцінка збитків проводиться на підставі принципів, визначених пунктами 4-10 Національ-ного стандарту №1, та припущення про типовий характер використання майна.

Частина 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оці-ночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінюва-чами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до положень статті 7 вказаного Закону, оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін, зокрема, для визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів.

Частини 1, 2 статті 32 Закону встановлюють, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за порушення вимог цього Закону в порядку, встановленому законами. Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктив-ність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Матеріалами справи стверджено, що до позову ТзОВ «СМП» додало Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості завданих збитків майну ТзОВ «СМП» (вказаному у додатку №1 до договору на оцінку), під час користування ним орендарем ТзОВ «Ексім Фуд» () за Договором оренди №11/07/17 від 11 липня 2017 року.

Вирішуючи спір по суті вимог та встановивши факт існування завдання збитків вказаний звіт може оцінюватись судом першої інстанції як доказ на підтвердження розміру таких збитків.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що встановити обставини справи суд може за наявними у справі доказами, а у разі відсутності таких доказів суд не позбавлений можливості витребувати, зокрема, рецензію на звіт, на підставі п.4 ст.74 ГПК України, або розглядати справу за наявними доказами. З огляду на таке відсутня умова, передбачена п.1 ч.1 ст.99 ГПК України для призначення експертиз у справі.

Колегія суддів звертає увагу, що наголошуючи в оскаржуваній ухвалі на завданнях підго-товчого провадження і призначаючи у справі судову експертизу за клопотанням учасника справи, суд першої інстанції всупереч приписів п.2 ч.1 ст.99 ГПК України, не вмотивував підстав прове-дення експертизи за наявності в матеріалах справи Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості завданих збитків майну ТзОВ «СМП» (т.2, т.3).

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що за відсутності умов, передба-чених статтею 99 ГПК України, суд першої інстанції безпідставно призначив у даній справі судову експертизу, що зумовлює задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відпо-відальністю «Ексім Фуд» та відмову в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СМП».

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексім Фуд» в апеляційній скарзі повідомило, що у зв`язку із поданням апеляційної скарги ним понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн. Також очікуються витрати на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у фіксованому розмірі 15000 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 ГПК України.

Частиною 14 зазначеної статті встановлено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із наведених норм вбачається, що в разі направлення справи на розгляд до суду апеля-ційної інстанції відсутні правові підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, оскільки не ухвалювалося судове рішення, яким спір вирішено по суті.

Аналогічна правова позиція відображену в ухвалах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 16.12.2019 у справі №920/1103/17, від 27.02.2019 у справі №905/1776/17, від 11.11.2019 у справі №915/1274/13, від 12.09.2019 у справі №922/2507/18, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №922/1308/18.

Отже, відповідно до положень чинного законодавства, питання про розподіл судових витрат суд розглядає лише у разі, якщо ним вирішено спір по суті і ухвалено остаточне рішення у справі.

Відтак, у випадку передачі справи на розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними прави-лами розподілу судових витрат, тобто в даному випадку господарський суд Волинської області.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів також зазначає, пунктом 2 ч.1 ст.228 ГПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення експертизи.

Зупинення провадження у справі в такому випадку є наслідком призначення судом експертизи, отже ухвала призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв`язку. Призначення судової експертизи з одночасним зупиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акти.

Натомість, дійшовши висновку про безпідставність призначення у даній справі судової екс-пертизи з огляду на відсутність потреби у спеціальних знаннях при дослідженні питань, які вхо-дять до предмета доказування колегія суддів вважає, що відсутні і підстави для зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції, зокрема, ухвали про зупинення провадження у справі справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відтак, справу №914/1564/20 необхідно передати на розгляд господарського суду Волинсь-кої області.

З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апеляційної скарги ТзОВ «Ексім Фуд» та скасування ухвали суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через неправильне застосування норм процесуального права та невідповід-ність обставинам справи висновків, викладених в ухвалі, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись ст.ст.34, 86, 129, 232, 233, 240, 271, 275, 277, 282, 284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Позивача-Товариства з обмеженою відповідальністю «СМП» на ухвалу господарського суду Волинської області від 17.12.2021 у справі №914/1564/20 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Відповідача-Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексім Фуд» на ухвалу господарського суду Волинської області від 17.12.2021 у справі №914/1564/20 задоволити.

3. Скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 17.12.2021 у справі №914/1564/20.

4. Справу №914/1564/20 передати на розгляд до господарського суду Волинської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Петухов М.Г.