СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Харків Справа № 61/130-10

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

відповідача (боржника) Козуб О.І., адвокат, свідоцтво №1044 від 11.10.2002 р., довіреність №б/н від 29.03.2021р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Маслової Ольги Миколаївни, (вх.№4050Х/1-40) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2021 року у справі №61/130-10,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», м.Харків,

за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», м.Київ, (правонаступник стягувача),

до фізичної особи-підприємця Маслової Ольги Миколаївни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 1622853,38 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.12.2021 року у справі №61/130-10 (повний текст складено та підписано 23.12.2021 року, суддя Новікова Н.А.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про видачу дублікату наказу (вх.№28965 від 08.12.2021 року) задоволено.

Ухвалено видати стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» дублікат наказу Господарського суду Харківської області від 03.08.2010 року виданого на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 21.07.2010 року у справі №61/130-10 з фізичної особи-підприємця Маслової Ольги Миколаївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» заборгованості в розмірі 1622853,38 грн., а також 16228,53 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

ФОП Маслова О.М. з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилася та звернулася до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2021 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви про видачу дублікату наказу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали безпідставно проігнорував винесену ним же ухвалу від 27.05.2021 року, якою було скасовано постанову державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківській області та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 15.12.2014 року про відкриття виконавчого провадження №44703103. Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що строк пред`явлення наказу вже сплив, рішень про його поновлення не приймалось, а також відсутні обставини які б свідчили про переривання строку пред`явлення наказу до виконання. Таким чином, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо прийняття наказу від 03.08.2010 року (дублікат якого просить видати заявник) до виконання та відкриття виконавчого провадження №44703103 є неправомірними, а виконавче провадження №44703103 відкрито всупереч положень ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Апелянт вважає, що строк пред`явлення наказу суду у цій справі закінчився та судом не приймались будь-які судові рішення про поновлення строку пред`явлення наказу до виконання, а новий стягував ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не заявляв клопотання про поновлення строку. Отже, на думку скаржника, місцевий господарський суд безпідставно дійшов висновку про видачу дублікату наказу по цій справі після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що не був поновлений судом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за скаргою боржника; встановлено строк на протязі якого стягував має право подати відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі; справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації такого права.

24.01.2022 року від стягувача ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№864), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Стягувач звертає увагу суду на те, що постановою державного виконавця від 23.01.2020 року на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ наказ №61/130-10 виданий 30.08.2010 року про стягнення з ФОП Маслової О.М. на користь ПАТ «Дельта Банк» повернуто стягувачу. При цьому, у постанові вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 23.01.2023 року. Тобто, строк на звернення з заявою про видачу дублікату такого наказу не пропущено. Стягувач зазначає, що вказаний наказ не надходив, ані до попереднього стягувача ПАТ «Дельта Банк», ані до нового ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Місцезнаходження такого наказу наразі невідомо і встановити його виявляється неможливим.

У судовому засідання 21.02.2022 року представник відповідача (боржника) підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників боржника, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.07.2010 року у справі №61/130-10 позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Маслової Ольги Миколаївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Харківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» заборгованість у розмірі 1622853,38 грн., а також 16228,53 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

03.08.2010 року на виконання вказаного судового рішення видано наказ, який згідно супровідного листа від 03.08.2010 року №019480 направлено стягувачу засобами поштового зв`язку. У наказі вказано, що він дійсний для пред`явлення до виконання у кредитні установи (державному виконавцю) до 04.08.2013 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.11.2012 року заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну стягувача у справі №61/130-10 задоволено та замінено сторону: стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (, адреса: 61022, м. Харків, вул. Сумська, 41/2), на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (, п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Дельта Банк», МФО 380236, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса Ю. 36-б; фактична адреса: 04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 39).

У подальшому, ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником задоволено та замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду від 21.07.2010 року у справі №61/130-10 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до Фізичної особи-підприємця Маслової Ольги Миколаївни про стягнення 1622853,38 грн.

Матеріали справи свідчать, що 08.12.2021 року до Господарського суду Харківської області надійшла заява стягувача (ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») про видачу дублікату наказу у даній справі з підстав втрати вказаного наказу.

В обґрунтування клопотання про видачу дублікату наказу заявник вказував, що згідно відомостей отриманих з Автоматизованої системи виконавчих проваджень постановою Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №44703103, наказ №61/130-10 (дублікат) виданий 03.08.2010 року було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме 23.01.2020 року. При цьому заявник наголошує, що вказаний наказ не надходив а ні до попереднього стягувача - АТ «Дельта Банк», а ні до нового стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та місце його знаходження встановити неможливо.

За результатом розгляду вказаної заяви, Господарським судом Харківської області винесено оскаржувану ухвалу, яка мотивована тим, що стягувач звернувся до суду з заявою в межах строків для пред`явлення наказу до виконання, що підтверджується постановою держаного виконавця від 23.01.2020 року, а також з огляду на відсутність правових підстав для відмови у видачі дублікату наказу.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі статтею 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Схожі положення містила стаття 115 ГПК України в редакції до 15.12.2017 року, чинній на момент ухвалення судового рішення у цій справі та видачі на його виконання наказу суду.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ суду є виконавчим документом (частини перша, друга статті 327 ГПК України). Аналогічні положення були передбачені статтею 116 ГПК України в редакції до 15.12.2017 року, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням у цій справі та видачі на його виконання наказу суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної ухвали) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа (наказу суду) до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».

Аналіз змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зауважує, що ГПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (подібний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №24/234, від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі №5/229-04, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 18.06.2020 у справі №24/262, від 03.08.2020 у справі №904/9718/13, від 17.09.2020 у справі №19/093-12).

Отже, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Ураховуючи викладене, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №2-836/11).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі наказу суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої цієї статті зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 23 Закону №606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Водночас 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIІI (далі - Закон №1404-VIІI), яким збільшено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання до трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили (частини перша, друга статті 12 цього Закону).

У пункті 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, законодавець збільшив до трьох років строк пред`явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05.10.2016 року Законом №1404-VIII, так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 року, та строк пред`явлення яких до виконання не сплив станом на 05.10.2016 року (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.12.2018 у справі №910/11424/15, від 20.05.2019 у справі №904/10285/15, від 30.07.2019 у справі №922/3137/15, від 26.12.2019 у справі №10/339/10).

Так, в межах даної справи Господарським судом Харківської області розглянуто скаргу та винесено ухвалу від 27.05.2021 року, якою скасовано постанову державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківській області та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 15.12.2014 року про відкриття виконавчого провадження.

Під час розгляду вказаної скарги, Господарським судом Харківської області встановлено та підтверджується матеріалами справи, що виданий у даній справі наказ на виконання рішення суду був дійсний до пред`явлення державному виконавцю до 04.08.2013 року.

У матеріалах справи наявний лист №11475 від 20.06.2013 року Головного управління юстиції у Харківській області відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, в якому повідомлено, що станом на 20.06.2013 року наказ від 03.08.2010 року №61/130-10 на виконання не надходив.

З автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження з виконання рішення суду від 21.07.2010 року щодо стягнення з фізичної особи-підприємця Маслової Ольги Миколаївни на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Харківської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» заборгованості в розмірі 1622853,38 грн., а також 16228,53 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу було відкрито 15.12.2014 року на підставі наказу (дублікат) від 03.08.2010, що надійшов 10.09.2014 року.

Таким чином, суд встановив, що строк пред`явлення наказу до виконання у даній справі сплив 04.08.2013 року. При цьому, судом не приймались рішення щодо поновлення строку пред`явлення наказу до виконання. Матеріали справи також не містять відомості, а сторонами не доведено, що строк пред`явлення наказу до виконання переривався.

Фактично, підставою для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження стало те, що такі дії були вчинені всупереч положень ч.1 ст. 24 та п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 15.12.2014 року), оскільки провадження було відкрито за наказом строк пред`явлення якого закінчився.

Ухвала Господарського суду Харківської області від 27.05.2021 року у справі №61/130-10 наразі є чинною, а викладені в ній обставини не спростовані.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що станом як на момент звернення ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» з заявою про видачу дублікату наказу (08.12.2021 року), так і станом на момент винесення оскаржуваної наразі ухвали (23.12.2021 року) строк пред`явлення наказу у даній справі є таким, що сплив і будь-яких рішень про поновлення такого строку не приймалось.

В оскаржуваній ухвалі міститься посилання на заяву ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» від 22.03.2021 року вх.№6461 про видачу судового наказу №61/130-10 та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Проте, вказана заява була повернута заявнику без розгляду. Вказана ухвала є чинною.

Щодо посилань стягувача на постанову державного виконавця від 23.01.2020 року, в якій зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 23.01.2023 року, то колегія суддів їх відхиляє, оскільки строк для пред`явлення виконавчого документа визначається не державним виконавцем, а органом, що видав такий виконавчий документ, у даному випадку це судом. Також важливим є те, що за загальним правилом неправомірні дії не породжують правомірні наслідки. Враховуючи, що судом було встановлено неправомірність відкриття виконавчого провадження за наказом, строк пред`явлення якого до виконання закінчився, беззаперечно спиратися на висновок виконавця викладений у постанові про закриття виконавчого провадження (про новий строк), яке було неправомірно відкрито є помилковим.

Як вже зазначалось, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №2-836/11).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не враховував вищевказані обставини, а саме про встановлений факт закінчення строку пред`явлення наказу до виконання і звернення до суду з заявою про видачу дубліката наказу поза межами належного строку, у зв`язку з чим дійшов безпідставно висновку про видачу дублікату наказу по цій справі після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що не був поновлений судом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів вважає, що твердження апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, доведені належними, допустимими та достатніми доказами, тоді як господарським судом першої інстанції при прийнятті ухвали неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у судовому рішенні не відповідають обставинам справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Маслової Ольги Миколаївни підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду від 23.12.2021 року у справі №61/130-10 скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені заяви про видачу дублікату наказу у даній справі.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 240, 269, 270, п.2, ч.1 ст.275, ст.ст. 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Маслової Ольги Миколаївни задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.12.2021 року у справі №61/130-10 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про видачу дублікату наказу (вх.№28965 від 08.12.2021 року) відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя І.А. Шутенко