ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022м. ДніпроСправа № 904/9416/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфра-Центр", м. Черкаси

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором поставки

Суддя Крижний О.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфра-Центр" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованість у розмірі 186044,02 грн., з яких 120000,00 грн. - основний борг, 35427,78 грн. - пеня, 7920,66 грн. - 3% річних та 22695,58 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки в частині повної та своєчасної оплати за товар.

Від відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшов відзив на позов, в якому проти позову заперечує та просить в його задоволенні відмовити. Відповідач зазначає, що позивачем у позовній заяві не вказано природи позову, а саме за яким договором та за який період проводиться стягнення; не надано доказів виконання поставки, а саме доказів проходження вхідного контролю; не надано доказів надання відповідачу рахунку-фактури. Також відповідач зазначає про пропуск позивачем позовної давності за вимогою про стягнення пені.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: встановлення обставин укладення договору, строк дії договору, умови поставки товару, строк та порядок поставки товару, строк та порядок оплати за товар, наявність прострочки щодо оплати, періоди прострочення оплати.

Так, судом встановлено, що 17.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфра-Центр" (постачальник) та Відокремленим підрозділом "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець) укладено договір №12с/31/53-142-08-20-01181, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в договорі, поставити покупцеві Маркувальник "Лазерний технологічний комплекс "Інфарамарк-50Н" з координатною обертання" (далі - продукція, код ДК 021:2015: 42610000-5 - Лазерні верстати та обробні центри), а покупець - прийняти і оплатити продукцію на умовах, визначених договором .

Згідно з п.1.2 договору найменування, одиниця виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна визначені в Специфікації (додаток №1 до договору), яка є невід`ємною частиною даного договору.

У відповідності з п. 2.1 договору продукція, що постачається по своїй якості, технічним параметрам та комплектності повинна відповідати технічним характеристикам на товар (додаток №2 до договору, що є невід`ємною його частиною), діючим стандартам, ТУ, підтверджуватися технічними паспортами і відповідати нормативно-технічній документації, виданої підприємством-виробником та умовам договору.

Поставлена продукція повинна бути нова та відповідати вимогам визначеним п.2.1 даного договору (п.2.3 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору сума договору є твердою та становить 234 000,00 (двісті тридцять чотири тисячі грн. 00 коп.), у тому числі ПДВ - 39 000,00(тридцять дев`ять тисяч грн.).

В ціну Продукції включені витрати, пов`язані з виготовленням продукції, тарою (упаковкою), маркуванням та доставкою покупцеві (п.3.3 договору).

Пунктом 3.4 договору передбачено, що розрахунок за продукцію здійснюється по узгодженим цінам в національній валюті України протягом 45 (сорока п`яти) банківських днів з моменту проходження вхідного контролю продукції за кількістю та якістю, відповідно до виробничих документів покупця, в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника зазначений в договорі, згідно рахунку-фактури наданого постачальником.

Оплата покупцем частини вартості поставленої партії продукції, розмір якої відповідає сумі податку на додану вартість, здійснюється виключно після надання постачальником податкової накладної (розрахунку-коригування), оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку. У випадку невиконання покупцем умов оплати за договором внаслідок відсутності цільового фінансування, покупець звільняється від відповідальності щодо сплати будь-яких господарських санкцій (пеня, штраф, тощо), пов`язаних з недотриманням термінів оплати продукції (п.п. 3.5, 3.6 договору).

Згідно з п. 4.1 договору поставка продукції здійснюється у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс 2010" на умовах DDР- склад покупця: (м. Жовті Води, Дніпропетровська обл., вул. Гагаріна, 4).

Строк поставки продукції до 30.04.2020 (п.4.3 договору).

Постачальник не пізніше ніж за 5 днів до відвантаження продукції, письмово (електронним листом) повідомляє покупця про заплановану дату поставки продукції, із зазначенням номенклатури, кількості та вартості продукції (п. 4.4 договору).

Разом з продукцією постачальник надає покупцеві наступні оригінали документів: видаткову накладну та/або акт приймання-передачі продукції; рахунок-фактуру; технічний паспорт; інструкцію з експлуатації обладнання (п. 4.5 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторонами та реєстрації в ДП "НАЕК "Енергоатом" та діє до 28.12.2020, а в частині виконання зобов`язань - до їх повного виконання. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору

Сторонами підписано Специфікацію до договору про поставку товару на суму 234000,00 грн.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позивач надав видаткову накладну №РН-0000011 від 28.04.2020 на суму 234000,00 грн.

Також позивач виставив на оплату відповідачу рахунок-фактуру.

Податкову накладну №21 від 28.04.2020 на суму 234000,00 грн. у т.ч. ПДВ 39000,00 грн. позивач зареєстрував у Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Позивач зазначає, що відповідач лише частково сплатив за поставлений товар.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із листами щодо оплати заборгованості.

У відповідь на листи відповідач повідомляв про відсутність цільового фінансування та запевняв, що як тільки з`явиться фінансування обов`язково буде проведений розрахунок.

Позивач зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 120000,00 грн., що і стало причиною звернення до суду.

Відносини, що виникли між сторонами регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов договору (п.3.4 договору) строк оплати продукції є таким, що настав 09.07.2020.

Доказів оплати товару у розмірі 120000,00 грн. відповідач не надав, докази наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Судом відхиляються заперечення відповідача щодо не зазначення природи позову, а саме за яким договором та за який період проводиться стягнення, оскільки у першому абзаці позову міститься посилання на договір №12с/31/53-142-08-20-01181 від 17.03.2020 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфра-Центр" (постачальник) та Відокремленим підрозділом "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець), на виконання якого позивачем було здійснено поставку за видатковою накладною №РН-0000011 від 28.04.2020 на суму 234000,00 грн. На спростування того, що не надано доказів поставки товару та доказів проходження вхідного контролю в матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків станом на 20.10.2020, у якому відповідачем вказано про прибуткову накладну від 28.04.2020 на суму 234000,00 грн. (а.с.44, т.1). Також в матеріалах справи міститься лист відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" №12-01/2239 від 18.09.2020, у якому повідомляє позивача про низький рівень розрахунків за відпущену електричну енергію та відсутність цільового фінансування, однак зобов`язується виконати свої зобов`язання за договором №12с/31/53-142-08-20-01181 від 17.03.2020 (а.с.35, т.1). До того ж відповідачем здійснено часткові оплати за даним договором, а відтак посилання на те, що вимога про стягнення заборгованості є передчасною, оскільки не надано доказів надання відповідачу рахунку-фактури є безпідставним.

З урахуванням викладеного, надані позивачем докази на підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 120000,00 грн. є більш вірогідними, для стягнення основної суми боргу, ніж докази надані відповідачем.

Таким чином, вимога про стягнення основної заборгованості у розмірі 120000,00 грн. підлягає задоволенню.

Також позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 35427,78 грн., 3% річних у розмірі 7920,66 грн., та інфляційні нарахування у розмірі 22695,58 грн.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до 5.2 договору у разі порушення покупцем більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує пеню у розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочки оплати.

Згідно з п. 5.13 договору позовна давність щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) відповідно до п.5.3 договору встановлюється тривалістю 2 (два) роки.

Так, позивач заявив до стягнення пеню у розмірі 35427,78 грн. за період з 10.07.2020 по 07.12.2021.

З приводу нарахування пені, суд зазначає наступне.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Стосовно обмеження шестимісячним строком нарахування пені, суд звертає увагу, що сторонами укладено договір 17.03.2020, а Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" прийнято 30.03.2020, тобто до внесення змін до чинного законодавства, а тому жодна із сторін на момент укладення договору не розраховувала на потенційну можливість нараховувати/сплачувати пеню понад шість місяців.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Східного апеляційного господарського суду від 2 лютого 2021 року у справі № 905/497/20.

Оскільки останнім днем оплати було 09.07.2020, відповідно прострочка виконання зобов`язання виникла з 10.07.2020, відтак шестимісячний строк для нарахування пені сплив 09.01.2021.

Таким чином, пеня підлягає нарахуванню за період з 10.07.2020 по 09.01.2021 та складає 14118,61 грн.

Заперечення відповідача про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення пені не приймаються з наступних підстав.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020 було доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 12 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) 11.03.2020 оголосила пандемію коронавірусу. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року.

Станом на 08.12.2021 (дата звернення з позовом) на усій території України продовжував діяти карантин, пов`язаний із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, позовна давність до вимоги про стягнення пені позивачем пені не пропущена.

Між тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 звернула увагу на наступне.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд, беручи до уваги здійснення часткових оплат до звернення з позовом до суду, що свідчить про намір останнього виконувати зобов`язання щодо погашення боргу, а також зазначені відповідачем у листі обставини несвоєчасного виконання зобов`язань вважає за можливе за власною ініціативою зменшити розмір пені до 10 000,00 грн.

При цьому суд акцентує увагу на неможливості подальшого зменшення розміру пені, оскільки відповідачем не додано жодного доказу важкого фінансового стану за останній рік. Також суд враховує, що прострочення виконання зобов`язання триває понад півтора року. Таким чином, у випадку більшого зменшення пені вже буде нівелюватися принцип свободи договору, що є недопустимим. Відповідач добровільно погодився на такі умови договору.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 3% річних розмірі 7920,66 грн. за період з 10.07.2020 по 07.12.2021 та втрати від інфляції у розмірі 22695,58 грн. за період з липня 2020 року по жовтень 2021 року.

Перевіркою правильності розрахунків 3% річних та втрат від інфляції помилок не виявлено, тому вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції підлягають задоволенню у повному обсязі.

За викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 160616,24 грн., з яких 120000,00 грн. основний борг, 10000,00 грн. пеня, 7920,66 грн. 3% річних, 22695,58 грн. - інфляційні втрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 2471,02 грн. При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфра-Центр" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості за договором поставки задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Гагаріна, 4, ідентифікаційний код 39688675) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфра-Центр" (18029, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, буд. 3А, ідентифікаційний код 31855672) основний борг у розмірі 120000,00 грн. (сто двадцять тисяч грн. 00 коп.), пеню у розмірі 10000 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.), 3% річних у розмірі 7920,66 грн. (сім тисяч дев`ятсот двадцять грн. 66 коп.), втрати від інфляції у розмірі 22695,58 грн. (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто п`ять грн. 58 коп.), судовий збір у розмірі 2471,02 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят одна грн. 02 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.02.2022

Суддя О.М. Крижний