ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022 Справа № 917/1877/21

за позовною заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", 36000, м. Полтава, вул. Козака, 2-а ,

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенеро» 36008 м. Полтава, вул. Комарова 2 А,

про стягнення 23206864,17 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача: Заліпа Н.Ю., док. в справі

представник відповідача: Данілова Н.Н., док. в справі

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенеро» про стягнення 23206864,17 грн. заборгованості за договором № 1-02/02/14 Р розподілу природного газу від 26.12.2016 року, у тому числі: 22710797,04 грн. - основного боргу, 74 410,07 грн. - три відсотка річних, 421657,06 грн. - пені.

Ухвалою від 16.12.2021р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 11.01.22, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

29.12.21 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він повідомив про часткову сплату суми основного боргу, просив суд закрити в цій частині провадження у справі та зменшити розмір пені на 90%.

06.01.22 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він підтвердив часткову сплату відповідачем суми основного боргу, та просив суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%.

В підготовчому засіданні 11.01.22 суд оголосив перерву до 20.01.22.

20.01.22 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні, 20.01.2022р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 20.01.2022р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1877/21, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 15.02.2022.

31.01.22, 14.02.22, 15.02.22 від відповідача надійшли клопотання про залучення до матеріалів справи доказів часткової оплати суми основного боргу.

Клопотання відповідача прийняті судом до розгляду, а подані відповідачем докази долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 15.02.21 суд заслухав вступне слово представників позивача стосовно предмета та підстав заявленого позову, вступне слово представника відповідача, перейшов до з`ясування обставин, на які посилаються учасники справи та дослідження доказів, якими вони обгрунтовуються.

В судовому засіданні 15.02.22 суд оголосив перерву до 22.02.22.

18.02.22 від відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів часткової оплати суми основного боргу.

Клопотання відповідача прийняте судом до розгляду, а подані відповідачем докази долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 22.02.22 суд продовжив з`ясування обставин, на які посилаються учасники справи та дослідження доказів, якими вони обгрунтовуються, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Представник позивача підтвердив доводи щодо оплати частини суми основного боргу, просив суд задовольнити позов в частині вимог про стягнення залишку основного боргу та здійснених нарахувань.

Представник відповідача просив суд закрити провадження у справі в частині сплаченої суми основного боргу та зменшити розмір пені на 90%.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 22.02.22 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

26.12.2016 року між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи Полтавагаз (надалі - оператор ГРМ, позивач) та Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (надалі споживач, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», відповідач) укладено договір № 1-02/02/14 Р розподілу природного газу (надалі -Договір).

Згідно з п. 2.1 Договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до Розділу 6 пункту 6.1 Договору, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 6.2 Договору визначено, тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Згідно пункту 6.3 Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

В Додатковій угоді від 26 січня 2018 року до договору розподілу природного газу №1-02/02/14 Р від 26.12.2016 року, сторони внесли зміни до п.6.4 Договору, виклавши його в наступній редакції:

« 6.4. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу з казначейського рахунку на казначейський рахунок Оператора ГРМ у строки відповідно до умов даного Договору» .

Усі інші пункти і умови Договору залишаються незмінними та обов`язковими для виконання Сторонами.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 12.1. Договору цей договір укладається на невизначений строк.

Пунктом 12.2 Договору передбачено, якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Постановою НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП» внесено зміни до Типового договору розподілу природного газу та Кодексу газорозподільних систем.

Главою 6 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем визначено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача (п.1.4. Договору).

Відповідно до п.2.1. Типового договору, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з п.6.1. Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п.6.2. Типового договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Згідно з п.6.3. Типового договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно з п. 6.4. Типового договору Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Згідно з п.6.6. Типового договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 №1379/27824, надалі Кодекс ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (п.4. розділ 1 глава І Кодексу ГРМ).

Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Постановою НКРЕКП від 30.01.2021 №129 встановлено тариф на розподіл природного газу для АТ "Полтавагаз" з 01.02.2021 року- 2,136 грн. за 1 куб.м. на місяць (з урахуванням ПДВ).

Позивач вказує, що виконав належним чином умови договору по розподілу природного газу, розрахунок вартості послуги розподілу природного газу наданої з боку АТ «Полтавагаз» ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснений наступним чином: 90 760 666,00 м.куб. / 12 = 7 563 388,82 м.куб.

В підтвердження правильності здійсненого розрахунку вартості послуги розподілу природного газу наданої з боку АТ «Полтавагаз» ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» позивач надав копії актів надання послуг розподілу природного газу відповідно договору № 1-02/02/14 Р від 26.12.2016р. за 2019-2020 газовий рік: № 10 від 01.11.2019 р. за жовтень 2019 р. у розмірі 3671,000 куб.м; № 11 від 01.12.2019 р. за листопад 201 9 р. у розмірі 13760,488 куб.м; № 12 від 01.01.2020 р. за грудень 2019 р. у розмірі 15817,020 куб.м; № 01 від 01.02.2019 р. за січень 2020 р. у розмірі 16814,493 куб.м; № 02 від 01.03.2019 р. за лютий 202( р. у розмірі 15664,734 куб.м; № 03 від 01.04.2019 р. за березень 2020 р. у розмірі 11983,766 куб.м; № 04 від 01.05.2019 р. за квітень 2020 р. у розмірі 4690,944 куб.м; № 05 від 01.06.2019 р. за травень 202:) р. у розмірі 1953,520 куб.м; № 06 від 01.07.2019 р. за червень 2020 р. у розмірі 1411,124 куб.м; № 07 від 01.08.2020 р. за липень 202С р. у розмірі 1570,736 куб.м; № 08 від 01.09.2020 р. за серпень 201 р. у розмірі 1663,393 куб.м; № 09 від 01.10.2020 р. за вересень 20.'. р. у розмірі 1759,448 куб.м

В підтвердження надання позивачем відповідачу послуг з розподілу природного газу сторонами були підписані:

акт надання послуг № ОУВІ-039579 від 30.09.2021 року місячний об`єм замовленої потужності 7 563 388,82 м.куб., за вересень 2021 року на суму 16 155 398,52 грн.;

акт надання послуг № ОУВІ-046753 від 31.10.2021 року місячний об`єм замовленої потужності 7 563 388,82 м.куб., за жовтень 2021 року на суму 16 155 398,52 грн.

За вказані послуги відповідач на час звернення позивача з позовом до суду розрахувався частково, сплативши, зокрема, за вересень 2021 року в розмірі 600 000,00 грн. та за жовтень 2021 року 9 000 000,00 грн., в підтвердження чого надані платіжні доручення за період 27.09.2021 по 29.10.2021.

Таким чином, за даними розрахунку позивача, станом на час звернення з позовом до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем за період вересень 2021 року жовтень 2021 року становила 22 710 797,04 грн.

Оскільки відповідач борг не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач при розгляді справи зазначив, що після відкриття провадження у справі № 917/1877/21 ним добровільно проведено часткову оплату основного боргу в сумі 19 190 000,00 грн., а саме: платіжним дорученням № 268205 від 20.12.2021 в сумі 2 000 000.00 грн.; платіжним дорученням від 21.12.2021 в сумі 2 000 000.00 грн.; платіжним дорученням №268260 від 22.12.2021 в сумі 2 000 000.00 грн.; платіжним дорученням №268300 від 23.12.2021 в сумі 2 000 000.00 грн.; платіжним дорученням №268321 від 24.12.2021 в сумі 2 000 000.00 грн.; платіжним дорученням № від 18.01.2022 в сумі 1 000 000.00 грн.; випискою банку за 21.01.22 на суму 1 190 000,00 грн.; платіжним дорученням № від 09.02.2022 в сумі 1 500 000.00 грн.; платіжним дорученням № від 11.02.2022 в сумі 4 000 000.00 грн.; платіжним дорученням №3 від 14.02.2022 в сумі 1 500 000.00 грн.

Також, відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення розміру пені на 90 % на підставі частини 3 статті 551 ЦК У країни, статті 233 ГК України, зважаючи на встановлення тарифу нижче розміру економічно обгрунтованих витрат на виробництво теплової енергії, відсутність доказів понесення Позивачем збитків внаслідок порушення Відповідачем грошових зобов`язань; правовий статус Відповідача, основним різновидом господарської діяльності якого є постачання теплової енергії населенню та бюджетним установам, і те, що основним споживачем послуг Відповідача з централізованого теплопостачання являється населення, також беручи до уваги суспільну необхідність господарської діяльності Відповідача та її соціальну спрямованість; майновий стан Відповідача у зв`язку з значною заборгованістю споживачів за послуги теплопостачання.

Позивач у відповіді на відзив підтвердив факт здійснення відповідачем часткової оплати, при цьому, заперечив проти зменшення розміру пені на 90 %, оскільки підприємство позивача знаходиться у важкому фінансовому становища та з огляду на недоведеність відповідачем обставин, які б підтверджували винятковість випадку.

Відповідач у запереченні на відповідь навів додаткові обгрунтування для зменшення розміру пені на 90 %.

Під час розгляду справи по суті судом були заслухані пояснення сторін та досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов`язань з оплати послуги з розподілу природного газу.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів ст. 903 Цивільного кодексу України, за вартість послуг з розподілу природного газу за вересень 2021 року та за жовтень 2021 року розрахувався частково, сплативши, 9 000 000,00 грн., станом на час звернення з позовом до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем за період вересень 2021 року жовтень 2021 року становила 22 710 797,04 грн.

Також, матеріалами справи підтверджується, що після відкриття провадження у справі відповідачем добровільно проведено часткову оплату основного боргу в сумі 19 190 000,00 грн., а саме: платіжним дорученням № 268205 від 20.12.2021 в сумі 2 000 000.00 грн.; платіжним дорученням від 21.12.2021 в сумі 2 000 000.00 грн.; платіжним дорученням №268260 від 22.12.2021 в сумі 2 000 000.00 грн.; платіжним дорученням №268300 від 23.12.2021 в сумі 2 000 000.00 грн.; платіжним дорученням №268321 від 24.12.2021 в сумі 2 000 000.00 грн.; платіжним дорученням № від 18.01.2022 в сумі 1 000 000.00 грн.; випискою банку за 21.01.22 на суму 1 190 000,00 грн.; платіжним дорученням № від 09.02.2022 в сумі 1 500 000.00 грн.; платіжним дорученням № від 11.02.2022 в сумі 4 000 000.00 грн.; платіжним дорученням №3 від 14.02.2022 в сумі 1 500 000.00 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату ухвалення рішення становить 3 520 797,04 грн.

За даних обставин, в частині позовних вимог щодо стягнення 19 190 000,00 грн. основного боргу між сторонами відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині вимог відповідно до п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, в частині вимог щодо стягнення 3 520 797,04 грн. основного боргу позов є обґрунтованим та задовольняється судом.

Також, в межах даної справи позивачем заявлено до стягнення сума пені, яка нарахована за зобов`язаннями по договору №1-02/02/14Р від 26.12.2016р. за період вересень 2021-жовтень 2021р., що складає 421 657 грн.06 коп. та сума 3% річних, яка нарахована за зобов`язаннями по договору по дог. №1-02/02/14Р від 26.12.2016р. за період вересень 2021-жовтень 2021р., що складає 74 410 грн.07 коп.

При цьому, розрахунок трьох відсотків річних здійснено за період з 12.10.2021 року по 29.11.2021 року (включно), розрахунок пені здійснено за період з 12.10.2021 року по 29.11.2021 року (включно).

Судом враховано, що факт невиконання з боку відповідача договірних зобов`язань в частині своєчасного та повного проведення розрахунків встановлений та не підлягає доказуванню.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 74 410 грн.07 коп. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати наданих послуг з розподілу природного газу по кожному окремому акту та проведених відповідачем проплат), суд дійшов висновку, що заявлений розмір відповідає вимогам Цивільного кодексу України.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 421 657 грн.06 коп. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати наданих послуг з розподілу природного газу по кожному окремому акту та проведених відповідачем проплат), суд дійшов висновку, що заявлений розмір відповідає вимогам умовам договору та Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення пені на 90 % на підставі частини 3 статті 551 ЦК У країни, статті 233 ГК України, зважаючи на встановлення тарифу нижче розміру економічно обгрунтованих витрат на виробництво теплової енергії, відсутність доказів понесення Позивачем збитків внаслідок порушення Відповідачем грошових зобов`язань; правовий статус Відповідача, основним різновидом господарської діяльності якого є постачання теплової енергії населенню та бюджетним установам, і те, що основним споживачем послуг Відповідача з централізованого теплопостачання являється населення, також беручи до уваги суспільну необхідність господарської діяльності Відповідача та її соціальну спрямованість; майновий стан Відповідача у зв`язку з значною заборгованістю споживачів за послуги теплопостачання.

Позивач у відповіді на відзив заперечує проти зменшення розміру пені на 90 %, оскільки оскільки підприємство позивача знаходиться у важкому фінансовому становища та з огляду на недоведеність відповідачем обставин, які б підтверджували винятковість випадку.

При вирішенні цього клопотання суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води.

Отже, відповідач здійснює специфічний вид діяльності постачання теплової енергії та гарячої води для потреб населення, бюджетних установ, релігійних організацій, та інших суб`єктів; цей вид діяльності підлягає високому рівню державного регулювання.

Матеріалами справи підтверджено, що господарська діяльність відповідача є збитковою. Відповідно до довідки, дебіторська заборгованість споживачів підприємства ст аном на 01.12.2021 складає: населення -- 325 952.7 тис.грн; інші - 28 218,8 тис.грн; бюджетні установи - 16 242,6 тис.грн.

З огляду на викладене, специфічний вид діяльності відповідача, необхідність врахування інтересів територіальної громади, фізичних та юридичних осіб споживачів відповідача, недопущення негативних наслідків внаслідок зупинки діяльності підприємства боржника, а також враховуючи інтереси позивача, господарський суд прийшов до висновку про наявність у даному випадку виключних обставин для зменшення належної до стягнення пені на 50 %, тобто до 210 828,53 грн.

В цій частині позовні вимоги про стягнення пені задовольняються судом.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 520 797,04 грн. основного боргу, 74 410,07 грн. три відсотка річних, 210 828,53 грн. пені підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню, в частині позовних вимог щодо стягнення 19 190 000,00 грн. основного боргу між сторонами відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині вимог відповідно до п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, в іншій частині вимог у позові слід відмовити.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому судом враховано п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (чинної на момент винесення рішення) судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Щодо судових витрат в частині суми основного боргу, по якій судом закрито провадження у справі на підставі п. 2 ст. 231 ГПК України, суд зазначає наступне.

В постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2020 року в справі № 903/181/19 зазначено, що лише висновок суду першої інстанції про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог. Натомість, у тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа.

Відповідно, у такому разі (закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у резолютивній частині рішення) норма частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, не застосовуються і не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі, в тому числі і щодо частини із заявлених вимог, за якою провадження було закрито.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, така норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Зокрема, у пункті 5 частини 1 статті 7 цього Закону прямо встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що сума судового збору в частині заборгованості по сумі основного боргу, по якій закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, буд. 2А, м. Полтава, 36008; ідентифікаційний код 03338030) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (вул. Козака, буд. 2-а, м. Полтава, 36000; ідентифікаційний код 03351912) 3 520 797,04 грн. основного боргу, 74 410,07 грн. три відсотка річних, 210 828,53 грн. пені, 57090,54 грн відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 19 190 000,00 грн. основного боргу.

4. Повернути Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (36000, м.Полтава, вул.Козака, 2-а, ідент. код 03351912) з Державного бюджету України 287 850,00 грн. судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 9434 від 01.12.2021 р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

5. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.03.22

Суддя Киричук О.А.