ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"16" лютого 2022 р. Справа № 924/1245/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Крупській В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" м. Рівне

до Державного підприємства "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" м. Нетішин Хмельницької області

про стягнення 1099364грн. 40коп. основного боргу, 11237грн. 29коп. 3% річних, 32292грн. 75коп. інфляційних втрат

За участю представників учасників справи:

від позивача: Красовський В.Б. згідно Ордеру серія №1036655 від 12.01.2022р. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

16.02.2022р. в судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

21.12.2021р. на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" м. Рівне до Державного підприємства "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 1229294грн. 44коп., з яких 1185764грн. 40коп. основного боргу, 11237грн. 29коп. 3% річних, 32292грн. 75коп. інфляційних втрат.

В обгрунтування поданої заяви позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №17544/53-124-01-21-14640 від 19.05.2021р., внаслідок чого у відповідача існує заборгованість перед позивачем у сумі 1185764грн. 40коп. за поставлений товар. Також, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, позивачем заявлено до стягнення 11237грн. 29коп. 3% річних та 32292грн. 75коп. інфляційних втрат, нарахованих відповідно до п. 2 ст. 625ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 24.12.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/1245/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11:00год. 20.01.2022р.

13.01.2022р. на адресу суду через службу діловодства від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№05-22/266/22) із запереченнями. Відповідач зазначає про безпідставність тверджень позивача про дати початку перебігу і закінчення строків для виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати поставленого за Договором товару, а саме передбачений Договором строк для оплати усього поставленого згідно видаткових накладних №№370, 447, 495 та 519 розпочав свій перебіг лише з 29.07.2021р. (перший день строку для оплати усього товару) і закінчився 27.09.2021р. (понеділок-останній день строку для оплати усього товару, оскільки останній 60-й календарний день 26.09.2021р. припадає на неділю). Також, у відзиві відповідач зазначає що частково розрахувався з позивачем за отриманий товар, тому заборгованість становить 1099364грн. 40коп. з ПДВ. Звертає увагу суду на те, що відповідач не мав можливості у строк до 27.09.2021р. включно здійснити оплату товару, у зв`язку із вкрай важким фінансовим становищем відповідача, в якому він опинився в умовах законодавчих змін, що відбулись на енергетичному ринку країни. У відзиві відповідач також вважає безпідставним і таким, що не відповідає змісту, призначенню та суті самих нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, що передбачені статтею 625 ЦК України, проведення позивачем таких нарахувань на суму податку на додану вартість, що включена до вартості товару за Договором. У відзиві відповідач також просить суд зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, а також у разі прийняття судом рішення у даній справі на користь позивача надати відповідачу відстрочення його виконання тривалістю 3 календарних місяці з моменту набрання таким рішенням суду законної сили. До відзиву додано докази в підтвердження викладених обставин та заперечень, а також докази надсилання відзиву на адресу позивача.

19.01.2022р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№05-22/390/22), в якій додатково обгрунтовує позовні вимоги та спростовує заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов.

19.01.2022р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява (вх.№05-08/113/22), згідно якої позивач зменшує позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 1099364грн. 40коп. основного боргу, 11237грн. 29коп. 3% річних, 32292грн. 75коп. інфляційних втрат, у зв`язку із частковою сплатою відповідачем суми основного боргу. До заяви додано докази її надсилання на адресу відповідача.

Ухвалою суду від 20.01.2022р. прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог та відкладено підготовче засідання на 11:40год. 01.02.2022р.

01.02.2022р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (вх.№05-22/740/22), в якому просить суд закрите підготовче провадження, призначити справу до судового розгляду по суті, а також просить здійснювати розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 01.02.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 12:00год. 16.02.2022р.

14.02.2022р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (вх.№05-08/324/22), в якому просить суд поновити встановлений строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи копії платіжних доручень, які підтверджують часткову оплату відповідачем заборгованості після подання позову до суду.

15.02.2022р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява (вх.№05-08/336/22) про закриття провадження у справі в частині основного боргу у сумі 36498грн. 60коп., у зв`язку із відсутністю предмету спору. В заяві зазначає про те, що відповідач частково розрахувався з позивачем у сумі 36498грн. 60коп. після подання позову до суду, що підтверджується долученими копіями платіжних доручень.

Крім цього, 16.02.2022р. представником позивача надіслано до суду клопотання (вх.№05-22/1126/22) про долучення до матеріалів справи доказів, які підтверджують факт понесених витрат на правову допомогу. Адресовані до суду докази судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 16.02.2022р. (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав, з урахуванням поданої заяви про закриття провадження у справі в частині стягнення суми 36498грн. 60коп. основного боргу, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Представник відповідача в судове засідання 16.02.2022р. не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1845-0/15-21 від 17.07.2021р. затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до абз. 5 ч. 37 вказаного Положення, особам, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Ухвалу суду від 01.02.2022р. надіслано відповідачу - 02.02.2022р. об 14:31год. на зазначену відповідачем у відзиві на позов електронну пошту, а саме , про що свідчить письмове підтвердження, яке знаходиться в матеріалах справи.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

16.02.2022р. судом постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання, якою поновлено відповідачу строк для подання доказів, а також долучено подані докази до матеріалів справи.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

19.05.2021р. між Державним підприємством "Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька Атомна Електрична Станція") (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" (Постачальник) було укладено Договір поставки №17544/53-124-01-21-14640.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.4 Договору, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в Специфікації №1 який є (Додатком №1) та є невід`ємною частиною Договору.

Предметом поставки по даному Договору є Товар: код 39520000-3 згідно ДК 021-2015 - готові текстильні вироби.

Місцем виконання даного Договору є місто Нетішин Хмельницької області.

Згідно з п. 2.4 Договору, кількість та асортимент товару зазначається в Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору, строк поставки товару становить протягом 60 календарних днів з дати укладення сторонами Договору.

Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок Постачальника на умовах DDP Інкотермс 2020 на склад Вантажоотримувача за адресою: Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство" склад №3, вул. Енергетиків, 36, м. Нетішин, Хмельницька область, 30100.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Договору, ціна товару по Договору становить 1052019грн. 50коп., крім того ПДВ 210403грн. 90коп. Всього ціна Договору 1262423грн. 40коп.

Ціна за одиницю товару, кількість та загальна вартість товару по Договору визначається Специфікацією №1 до Договору (Додаток №1 до Договору).

До ціни Товару включена вартість упакування, маркування, тари, доставки.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60-ти календарних днів з дати поставки товару на склад Вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам Договору щодо кількості та якості.

Згідно з пп. , 5.2, 5.4 Договору Контрагент, що є платником ПДВ, зобов`язаний надавати Покупцю електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому законодавством порядку в електронній формі у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку Покупця.

Відповідно до п.п. 6.2, 6.3, 6.4 Договору, перехід права власності на товар за Договором відбувається в момент поставки товару на склад Вантажоотримувача за умови відповідності поставленого Товару вимогам Договору. Датою поставки Товару вважається дата підписання Вантажоотримувачем видаткової накладної. З Товаром Постачальник надає Покупцю видаткову накладну (в 3-х примірниках), паспорт (сертифікат) якості, висновок санітарно-епідеміологічної експертизи, висновок санітарно-епідеміологічної експертизи на тканину, сертифікат на тканину.

Згідно з п.п. 11.1, 11.2 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії Договору.

Договір підписано представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

Матеріали справи не містять документів в підтвердження розірвання або визнання недійсним даного Договору.

У Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору від 19.05.2021р.) визначено найменування продукції, код УКТ ЗЕД, технічні характеристики/термін придатності/виробника, одиницю виміру, кількість, ціну без ПДВ, суму без ПДВ, загальну суму з ПДВ 1262423грн. 40коп.

Також в матеріалах справи наявна Технічна Специфікація (Додаток №2 до Договору від 19.05.2021р.).

Специфікації підписані представниками та скріплені відтисками печаток сторін.

На підтвердження факту поставки відповідачу товару позивачем надано копії видаткових накладних №370 від 08.06.2021р. на суму 670733грн. 40коп. з ПДВ, №447 від 05.07.2021р. на суму 97920грн. 00коп. з ПДВ, №495 від 16.07.2021р. на суму 446154грн. 00коп. з ПДВ, №519 від 28.07.2021р. на суму 47616грн. 00коп. з ПДВ.

Накладні з боку Вантажоотримувача містять підписи зав. складу про отримання товару без поправок та зауважень, скріплені відтиском печатки склад №1 та підпис з відтиском печатки Постачальника.

07.10.2021р. позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію-вимогу №07/10-1 про сплату заборгованості за поставлений товар у сумі 1266956грн. 69коп.

19.10.2021р. відповідачем надіслано позивачу відповідь за №45-30-2031/13618 про те, що відповідач частково розрахувався за отриманий товар та зазначив про намір здійснити погашення заборгованості перед позивачем.

Відповідач частково розрахувався з позивачем згідно платіжних доручень, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а саме, №7220-9F01S/378 від 15.09.2021р. на суму 14976грн. 00коп., №9168 від 11.11.2021р. на суму 1800грн.00коп., №9167 від 11.11.2021р. на суму 3600грн. 00коп., №9174 від 11.11.2021р. на суму 5544грн. 00коп., №9242 від 15.11.2021р. на суму 4176грн. 00коп., №9241 від 15.11.2021р. на суму 4176грн. 00коп., №9447 від 22.11.2021р. на суму 783грн. 00коп., №9437 від 22.11.2021р. на суму 11520грн. 00коп., №9418 від 22.11.2021р. на суму 16152грн. 00коп., №9417 від 22.11.2021р. на суму 13932грн. 00коп.

Позивачем до матеріалів справи також додано належним чином завірені копії податкових накладних №34 від 08.06.2021р., №13 від 05.07.2021р., №59 від 16.07.2021р., №90 від 28.07.2021р., зареєстрованих в ЄРПН у встановленому законодавством порядку та квитанцій про реєстрацію податкових накладних.

Матеріали справи містять також акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021р. по 22.11.2021р. на суму 1185764грн. 40коп. Акт підписаний лише зі сторони позивача та скріплений відтиском печатки позивача. З боку відповідача акт не підписаний.

Оскільки відповідач в добровільному порядку та у встановлений Договором термін не здійснив оплату заборгованості, позивач пред`явив позов про примусове стягнення 1185764грн. 40коп. боргу.

Також позивачем, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, заявлено до стягнення з відповідача 32292грн. 75коп. інфляційних втрат, нарахованих за період з серпня по листопад місяці 2021р. включно та 11237грн. 29коп. 3% річних.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково розрахувався з позивачем у сумі 86400грн. 00коп. після подання позову до суду, у зв`язку із чим, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (вх.№05-08/113/22 від 19.01.2022р.), яка ухвалою суду від 20.01.2022р. прийнята.

Крім цього, у зв`язку зі сплатою 10.02.2022р. відповідачем заборгованості на суму 36498грн. 60коп., 15.02.2022р. представником позивача подано до суду заяву (вх.№05-08/336/22) про закриття провадження у справі в частині основного боргу у сумі 36498грн. 60коп., у зв`язку із відсутністю предмету спору.

В підтвердження часткової оплати заборгованості позивачем надано копії платіжних доручень №1606 від 10.02.2022р. на суму 459грн. 00коп., №1596 від 10.02.2022р. на суму 13464грн. 00коп., №1595 від 10.02.2022р. на суму 13383грн. 60коп., №1592 від 10.02.2022р. на суму 9192грн. 00коп.

Вказані вище обставини, які підтверджені належними доказами свідчать про відстуність предмету спору у даній справі щодо суми 36498грн. 60коп. основного боргу.

Таким чином, станом на дату прийняття рішення у даній справі, заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становить 1062865грн. 80коп.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що 19.05.2021р. між Державним підприємством "Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька Атомна Електрична Станція") (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" (Постачальник) було укладено Договір поставки №17544/53-124-01-21-14640, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в Специфікації №1 який є (Додатком №1) та є невід`ємною частиною Договору.

Предметом поставки по даному Договору є Товар: код 39520000-3 згідно ДК 021-2015 - готові текстильні вироби.

Частинами 1, 2, 6 статті 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

На виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 1262423грн. 40коп. згідно видаткових накладних №370 від 08.06.2021р., №447 від 05.07.2021р., №495 від 16.07.2021р., №519 від 28.07.2021р., який представник відповідача отримав, про що засвідчив своїм підписом та відтиском печатки відповідача на накладних.

Твердження відповідача про те, що згідно спірних видаткових накладних ним отримано товар в інші дати, судом оцінюються критично та не приймаються до уваги, оскільки проставлені на них примітки з іншими датами не спростовують дати поставки, які відображені у примірниках накладних поданих позивачем, які містять підписи відповідальної особи відповідача та відтиск печатки відповідача.

Крім цього, здійснення господарської операції підтверджується наданими позивачем належним чином завіреними копіями податкових накладних №34 від 08.06.2021р., №13 від 05.07.2021р., №59 від 16.07.2021р., №90 від 28.07.2021р., зареєстрованих в ЄРПН у встановленому законодавством порядку та квитанцій про реєстрацію податкових накладних відповідно до п. 5.2 Договору.

Умовами пункту 5.1 Договору встановлено, що оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60-ти календарних днів з дати поставки товару на склад Вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам Договору щодо кількості та якості.

Відповідач своїх договірних зобов`язань щодо проведення розрахунків з позивачем за отриманий товар у визначений договором строк та у повному обсязі не виконав, оплативши його частково у сумі 86400грн. 00коп., у зв`язку із чим, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (вх.№05-08/113/22 від 19.01.2022р.), яка ухвалою суду від 20.01.2022р. прийнята, а також у сумі 36498грн. 60коп., у зв`язку із чим позивачем подано заяву (вх.№05-08/336/22 від 15.02.2022р.) про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення суми 36498грн. 60коп. основного боргу, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Доказів в підтвердження оплати заборгованості в розмірі 1062865грн. 80коп. учасниками судового розгляду не подано.

З приводу доводів відповідача щодо скрутного фінансового становища підприємства відповідача та наявність простроченої дебіторської заборгованості для оплати поставленого позивачем товару за Договором поставки від 19.05.2021р., суд зауважує, що скрутне фінансове становище та відсутність коштів в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання господарських зобов`язань, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання. Скрутне фінансове становище чи відсутність будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

З урахуванням викладеного суд вважає позовні вимоги про стягнення 1062865грн. 80коп. заборгованості обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 11237грн. 29коп. 3% річних та 32292грн. 75коп. інфляційних втрат, судом враховується таке.

Положеннями ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням встановленої судом граничної дати оплати поставленого товару, частково проведених розрахунків, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті отриманого товару.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення сум, враховуючи визначені позивачем періоди нарахування, зважаючи на дати поставки товару, строки оплати визначені п.5.1 договору, дати проведених оплат та призначення платежу вказані у платіжних дорученнях, суд вважає правомірним нарахування 3% річних у сумі 11221грн. 20коп. та 28856грн. 27коп. інфляційних втрат, з огляду на що позовні вимоги в цих сумах підлягають задоволенню. В решті заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат у позові належить відмовити.

Під час проведеного перерахунку інфляційних втрат судом враховано положення п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", яким роз`яснено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Щодо заперечення відповідача про безпідставність нарахування 3% річних та втрат від інфляції на суму заборгованості з урахуванням податку на додану вартість суд зазначає наступне.

В силу положень чинного податкового законодавства, а також статей 625, 627, 629, 632 ЦК України, нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснюється на загальну суму заборгованості за договором, навіть за умови, що така заборгованість включає суму ПДВ. При цьому, нараховані на суму ПДВ інфляційні втрати та 3% річних не включаються до суми ПДВ, визначеної договором, оскільки незалежно від нарахування їх на суму ПДВ становлять відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем з оплати вартості отриманого товару і зазначена вартість товару визначена та погоджена сторонами з урахуванням податку на додану вартість. Вказаний розмір грошового зобов`язання перед позивачем відповідачем не заперечується, тому доводи відповідача щодо необґрунтованого розрахунку інфляційних втрат та 3% річних на договірну вартість, з врахуванням ПДВ, є безпідставними, оскільки ст. 625 ЦК передбачає стягнення інфляційних втрат та 3% річних, виходячи з простроченої суми боргу.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

(Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 1062865грн. 80коп. основного боргу, 11221грн. 20коп. 3% річних та 28856грн. 27коп. інфляційних втрат, заявлені обгрунтовано, підтверджені належними доказами, тому підлягають задоволенню. В решті заявлених 3% річних та інфляційних втрат у позові належить відмовити.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам відповідно до ст. 129 ГПК України.

Крім цього, позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.

16.02.2022р. представником позивача надіслано до суду клопотання (вх.№05-22/1126/22) про долучення до матеріалів справи доказів, які підтверджують факт понесених витрат на правову допомогу у сумі 15000грн. 00коп.

В підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000грн. 00коп. позивачем надано належним чином завірені копії Договору від 13.12.2021р. про надання правової допомоги, укладений між Адвокатським бюро "Миколи Бляшина" та ТОВ "Текстиль-Рівне"; Рахунка №000215 від 15.02.2022р. на суму 15000грн. 00коп.; Платіжного доручення №111 від 15.02.2022р. на суму 15000грн. 00коп.; Звіту про надану правову допомогу від 15.02.2022р.

Згідно Звіту про надану правову допомогу від 15.02.2022р. витрати у сумі 15000грн. 00коп. складаються зокрема зі:

- аналіз документів ТОВ "Текстиль-Рівне" на предмет можливості в судовому порядку стягнення заборгованості - 0год. 30хв.;

- підготовка позовної заяви; узгодження правової позиції та проекту позову; оформлення остаточної редакції позовної заяви та підготовка пакету документів (додатків) до позовної заяви - 4год. 00хв.;

- аналіз відзиву на позовну заяву та підготовка відповіді на відзив - 3год. 00хв.;

- підготовка заяви про зменшення позовних вимог - 0год. 30хв.;

- підготовка клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції - 0год. 30хв.;

- представництво інтересів ТОВ "Тестиль-Рівне"в судовому засіданні 20.01.2022р. - 0год. 30хв.;

- підготовка та подання клопотань про здійснення розгляду справи без участі представника та про проведення судового засідання в режимі відеоконференції - 0год. 20хв.;

- аналіз клопотання відповідача від 14.02.2022р. - 0год. 40хв. Загалом адвокатом витрачено 10год. 00хв. часу.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правової допомоги від 13.12.2021р., сторонами погоджено фіксований розмір винагороди за ведення справи в суді першої інстанції - 15000грн. 00коп.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Надання ТОВ "Текстиль-Рівне" адвокатських послуг у Господарському суді Хмельницької області при розгляді справи № 924/1245/21 підтверджується Договором від 13.12.2021р. про надання правової допомоги, укладений між Адвокатським бюро "Миколи Бляшина" та ТОВ "Текстиль-Рівне"; Рахунком №000215 від 15.02.2022р. на суму 15000грн. 00коп.; Платіжним дорученням №111 від 15.02.2022р. на суму 15000грн. 00коп.; Звітом про надану правову допомогу від 15.02.2022р.

Також, представник позивача адвокат Красовський В.Б. приймав участь в режимі відеоконференції в підготовчому засіданні 20.01.2022р. та в судовому засіданні 16.02.2022р.

Таким чином, позивачем згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, доведено надання йому послуг правової допомоги під час розгляду справи №924/1245/21 у Господарському суді Хмельницької області.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ "Текстиль-Рівне" до відшкодування витрати у сумі 15000грн. 00коп. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, а тому такі витрати підлягають задоволенню.

Проте, у зв`язку із частковим задоволенням позову витрати на правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 14953грн. 50коп.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 123, 129, 221, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" м. Рівне до Державного підприємства "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 1099364грн. 40коп. основного боргу, 11237грн. 29коп. 3% річних, 32292грн. 75коп. інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька Атомна Електрична Станція (м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" (м. Рівне, вул. Петра Могили, буд. 57, код ЄДРПОУ 32171грн. 80коп. (один мільйон шістдесят дві тисячі вісімсот шістдесят п`ять гривень 80 копійок) основного боргу, 11221грн. 20коп. (одинадцять тисяч двісті двадцять одна гривня 20 копійок) 3% річних, 28856грн. 27коп. (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят шість гривень 27коп.) інфляційних втрат, 16542грн. 58коп. (шістнадцять тисяч п`ятсот сорок дві гривні 58 копійок) витрат по оплаті судового збору, 14953грн. 50коп. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні 50 копійок) витрат на правничу допомогу.

Видати наказ.

Закрити провадження у справі в частині стягнення суми 36498грн. 60коп. основного боргу, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

У решті суми позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.02.2022р.

Суддя В.О. Кочергіна

Виготовлено 4 примірники:

1-до справи (в паперовому),

2-позивачу ТОВ "Тестиль-Рівне" ( на електр.),

3-відповідачу Відокремлений підрозділ ДП "НАЕК "Енергоатом"( на електр.),

4-адвокату Красовському В.Б. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 на електр.).