cправа № 915/324/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Берднік І. С., Чумака Ю. Я.,
секретар судового засідання - Гогусь В. О.,
за участю представників:
позивача - не з`явилися,
відповідача - Лойфер А. О. (адвоката),
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції"
про ухвалення додаткової постанови у справі
за позовом Приватного підприємства Фірми "ИНТЕРСЕРВИС"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції"
про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна та визнання права власності на спірний нерухомий об`єкт,
У березні 2020 року Приватне підприємство Фірма "ИНТЕРСЕРВИС" (далі - ПП Фірма "ИНТЕРСЕРВИС") звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" (далі -ТОВ "ФК "Приватні Інвестиції"), в якому просило суд:
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 у задоволенні позову ПП Фірма "ИНТЕРСЕРВИС" відмовлено. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 залишено без змін.

ПП Фірма "ИНТЕРСЕРВИС" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 у справі № 915/324/20 в частині відмови у задоволенні вимоги ПП Фірма "ИНТЕРСЕРВИС" про скасування державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, та ухвалити нове рішення про задоволення цієї позовної вимоги.

ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" у відзиві на касаційну скаргу просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Зазначало, що доводи, наведені у касаційній скарзі, є безпідставними, а судові рішення є законними і обґрунтованими. Крім того, ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" зазначало, що очікує понести витрати на правову допомогу під час розгляду справи у Верховному Суді у розмірі 25000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 20.01.2022 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПП Фірма "ИНТЕРСЕРВИС" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 у справі № 915/324/20 в частині підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Касаційну скаргу ПП Фірма "ИНТЕРСЕРВИС" залишено без задоволення. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2021 у справі № 915/324/20 залишено без змін.

До Верховного Суду 26.01.2022 надійшла заява ТОВ "ФК "Приватні інвестиції", подана 24.01.2022 засобами поштового зв`язку, у якій ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, а саме стягнути з ПП Фірми "ИНТЕРСЕРВИС" на користь ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" 25000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Також ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" просить розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення без участі заявника.

Заперечень на заяву або клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу від ПП Фірми "ИНТЕРСЕРВИС" не надходило.

Верховний Суд зазначає, що за змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд зазначає, що загальне правило щодо розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Така позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 906/598/19.

Розглянувши заяву ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" про ухвалення додаткового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Верховний Суд установив, що 01.11.2018 між Адвокатським об`єднанням "Смарт Лекс" (Адвокатське об`єднання) та ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" (клієнт) було укладено договір № 07/2018 про надання правової допомоги, відповідно до пункту 1.1 якого сторони домовились про те, що за цим договором адвокатське об`єднання зобов`язується за плату надавати клієнту правову допомогу в порядку та на умовах, що визначені цим договором.

Пунктом 3.3 зазначеного договору установлено, що строки та періодичність оплати гонорару узгоджуються сторонами в додатках або додаткових угодах до цього договору.

Також Верховний Суд установив, що згідно із частиною 2 пункту 5 додатку до договору про надання правової допомоги від 01.11.2018 № 07/2018 гонорар за представництво інтересів клієнта у справі № 915/324/20 в суді касаційної інстанції в ході касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду становить 25000,00 грн.

Згідно з актом приймання-передачі послуг до договору від 01.11.2018 № 07/2018 про надання правової допомоги, цей акт укладено про те, що Адвокатським об`єднанням на виконання вимог договору від 01.11.2018 № 07/2018 та додатку до договору від 15.04.2020 клієнту було надано такі послуги: підготовка відзиву на касаційну скаргу вих. № 1095515 від 24.12.2021; участь у судовому засіданні Верховного Суду 20.01.2022. Гонорар за правову допомогу становить 25000,00 грн. Клієнт не має жодних претензій щодо якості, кількості та/або своєчасності наданої правової допомоги.

Проаналізувавши документи, які додані до заяви про ухвалення додаткового рішення в цій справі, Верховний Суд вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, та такий розмір витрат є обґрунтованим і відповідає критеріям співмірності та розумної необхідності таких витрат.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства Фірми "ИНТЕРСЕРВИС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 915/324/20 у суді касаційної інстанції.

3. Доручити Господарському суду Миколаївської області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді І. С. Берднік

Ю. Я. Чумак