ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 лютого 2022 року м. ТернопільСправа № 921/834/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Коляски І.І.

розглянув справу

за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторський та суміжних прав", вул. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, м. Київ, 02002

до відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 6 946,65 грн заборгованості

За участі представників:

Позивача: не прибув

Відповідача: Скиби Л.С. - адвоката

В порядку ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря судового засідання, з підстав, визначених ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи:

14.12.2021 (згідно з поштовою квитанцією на конверті) Громадська спілка "Українська ліга авторський та суміжних прав", надалі позивач, звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , надалі відповідач, про стягнення 6 946 грн 65 коп. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами у справі Договору № ТЗ-22/06/20-Н від 27.05.2020 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах, зокрема, в частині своєчасної та повної сплати винагороди (Роялті).

Окрім того, до вказаної вище позовної заяви позивач долучив заяву б/н від 06.11.2021, у якій повідомив, що оскільки у даній справі стороні позивача професійну правничу допомогу надають адвокати Адвокатського об`єднання "Інтелкрафтс", позивачем у відповідності до вимог процесуального законодавства буде подана заява про відшкодування судових витрат. В підтвердження долучив Договір про надання професійної правничої допомоги за №14.559 від 06.11.2021, довіреність б/н від 01.07.2021, наказ №14.559 від 06.11.2021, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000083 від 11.12.2017, виданого на ім`я ОСОБА_2 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю за №3228 від 28.02.2008, виданого на ім`я ОСОБА_3 , а також копію довіреності б/н від 01.07.2021, видану Громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав", згідно з якою адвокатів Хлєбнікова С.Г., Сербуль О.Ю. та Гуйду Д.М. уповноважено діяти від імені та в інтересах Довірителя (позивача у справі).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2021 головуючим суддею для розгляду справи №921/834/21 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 28.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №921/834/21; постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі №921/834/21 призначено на 09:00 год. 26.01.2022 та запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

13.01.2022 (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) фізична особа підприємець ОСОБА_1 надіслала на адресу Господарського суду Тернопільської області клопотання б/н від 13.01.22 (вх. № 256 від 17.01.2022), у якому повідомила, що 17.12.2021, згідно з надісланим позивачем актом звіряння взаємних розрахунків станом на 10.12.2021, нею в повному обсязі оплачено заборгованість. В підтвердження наведеного долучила до матеріалів справи дублікат квитанції № 0.0..1 від 17.12.2021 на суму 7 513 грн 30 коп.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.01.2022 суд, не переходячи до розгляду справи по суті, відклав її розгляд на 14:00 год. 14.02.2022 та запропонував учасникам справи подати/надіслати суду заяви з процесуальних питань (при наявності). Окрім того, суд запропонував позивачу надати/надіслати письмове підтвердження/спростування наведених відповідачем у клопотанні б/н від 13.01.2022 обставин щодо сплати заборгованості, яка є предметом судового розгляду у даній справі.

04.02.2022 на електронну адресу суду від Громадської спілки "Українська ліга авторський та суміжних прав" надійшла заява б/н від 13.01.2022 про відмову від позову (вх. № 820). Зокрема, позивач зазначив, що після відкриття провадження у справі відповідачем виконано зобов`язання з оплати основного боргу за договором та відшкодовано судові витрати. Враховуючи наведене, просив суд на підставі ч. 1 ст. 191 ГПК України прийняти відмову від позову про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 6 946,65 грн заборгованості за Договором № ТЗ-22/06/20-Н від 27.05.2021.

Окрім того, 07.02.2022 від позивача надійшла заява б/н від 05.01.2022 (вх. №835) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, позивач просив стягнути з відповідача 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В підтвердження факту надання правової допомоги до заяви долучив акт від 05.01.2022 приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті Клієнтом (відповідно до Договору №14.559 від 06.11.2021 про надання професійної правничої допомоги).

В судове засідання 14.02.2022 повноважний представник позивача не прибув, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення від 27.01.2022 про вручення 31.01.2022 поштового відправлення - ухвали від 26.01.2022.

Повноважний представник відповідача в судове засідання 1.02.2022 прибув. Підтвердив наведені відповідачем у клопотанні б/н від 13.01.2022 (вх. № 256 від 17.01.2022) доводи про сплату заявленої до стягнення суми боргу. Щодо задоволення клопотання позивача та закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1ст. 231 ГПК України не заперечив. Поряд із цим, зазначив, що понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відповідачем не відшкодовувались. Окрім того, звернувся до суду з клопотанням б/н від 14.02.2022 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн є неспівмірною із складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг та ціною позову. Звернув увагу на сформовану Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц правову позицію щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. Просив врахувати, що відповідач до відкриття провадження у даній справі погасив наявну перед позивачем заборгованість. При цьому сума оплати є більшою ніж заявлена до стягнення. Також зауважив, що ОСОБА_1 (відповідач у справі) є багатодітною мамою, яка має на утриманні трьох малолітніх дітей 2015, 2017 та 2021 року народження. На думку представника відповідача, відшкодування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу є можливим в розмірі 500 грн.

Згідно з ст. 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Приписами ст. 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні 14.02.2022 доводи та пояснення повноважного представника відповідача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке:

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 6 946 грн 65 коп. заборгованості за Договором № ТЗ-22/06/20-Н від 27.05.2021 за період з лютого 2021 року до січня 2022 року включно.

За змістом укладеного правочину (п. 3.3 Договору № ТЗ-22/06/20-Н) оплата як за авторські, так і за суміжні права здійснюються Користувачем єдиним платежем на рахунок Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", визначений у Договорі.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.12.2021 між сторонами у справі підписано Акт звіряння взаємних розрахунків, яким встановлено, що станом на 10.12.2021 заборгованість відповідача на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" становить 7 513,30 грн.

17.12.2021, згідно з квитанцією за № 0.0..1 відповідач перерахувала на рахунок Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" 7 513,30 грн, призначення платежу: "виплата роялті від ОСОБА_1 за договором № ТЗ-22/06/20-Н".

04.02.2022 на адресу суду надійшла заява позивача про відмову від позову, підписана адвокатом Хлєбніковим С.Г.

Ч. 2 ст. 46 ГПК України передбачено право позивача відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог).

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч. 1 ст. 56 ГПК України).

Ч. 4 ст. 60 ГПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з ч. 1-2 ст. 61 ГПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Відповідно до ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Судом встановлено та зазначено вище, що факт сплати відповідачем заявленої до стягнення суми заборгованості підтверджено долученою до матеріалів справи копією дубліката квитанції за № 0.0..1 від 17.12.2021.

Заява Громадської спілки "Українська ліга авторський та суміжних прав" про відмову від позову підписана адвокатом Хлєбніком С.Г. (особою, яка підписала і позовну заяву).

Наявною в матеріалах справи довіреністю б/н від 01.07.2021 підтверджені повноваження адвоката Хлєбнікова С.Г. на вчинення вказаних дій, а отже, відмова від позову не суперечить інтересам позивача.

За даних обставин, враховуючи приписи п. 1 ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 191 ГПК України, суд приймає відмову позивача від позову про стягнення 6 946,65 грн заборгованості за договором № ТЗ-22/06/20-Н від 27.05.2021 та закриває провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

При цьому суд роз`яснює, що відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд відзначає таке:

Ч. 2 ст. 123 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Закриваючи провадження у справі, суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4 ст. 231 ГПК України).

Відповідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" судовий збір підлягає поверненню за клопотанням особи, яка його сплатила, зокрема, у випадку закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Разом із тим, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі, зокрема, відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні приписи містить і в ч. 1 ст. 130 ГПК України.

За даних обставин, зважаючи на те, що заява про відмову від позову подана до початку розгляду справи по суті, сума судового збору, яка підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету, у зв`язку із відмовою від позову, становить 1 135 грн.

Окрім того, предметом судового розгляду є заява позивача б/н від 05.01.2022 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Зокрема, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч. 3 ст. 130 ГПК України унормовано, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст. 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас, відповідно до ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Ст. 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Ч. 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Ч. 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що ГС "Українська ліга авторських та суміжних прав" на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму 5 000 грн у зв`язку з розглядом даної справи додано такі документи: Договір про надання професійної правничої допомоги №14.559 від 06.11.2021, наказ №14.559 від 06.11.2021, копії довіреності б/н від 01.07.2021 та свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000083 від 11.12.2017 на ім`я Хлєбнікова С.Г. та №3228 від 28.02.2008 на ім`я ОСОБА_3 , Акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті Клієнтом (відповідно до Договору №14.559 від 06.11.2021 про надання професійної правничої допомоги) від 05.01.2022.

Згідно з Договором про надання професійної правничої допомоги №14.559 від 06.11.2021 сторони узгодили, зокрема, таке:

Адвокатське об`єднання "Інтелкрафтс" зобов`язалось надати Клієнту (ГС "Українська ліга авторських та суміжних прав") професійну правничу допомогу в обсязі і на умовах, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язався прийняти і оплатити надану йому правову допомогу. Професійна правнича допомога, що надається за цим Договором: підготовка позовної заяви та всіх необхідних документів, пов`язаних з розглядом справи, звернення до суду, представництва інтересів Клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції у господарській справі за позовом Клієнта до Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №ТЗ-22/06/20-Н від 27.05.2020 (п. 1.1-1.2 Договору).

Відповідно до пп. 2.2.2 п. 2.2, пп 3.1.3 п. 3.1 Договору Адвокатське об`єднання має право своєчасно отримувати від Клієнта винагороду за надання професійної правничої допомоги в порядку і на умовах цього Договору. Клієнт зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану Адвокатським об`єднанням професійну правничу допомогу, а також відшкодувати фактичні витрати, понесені підчас надання професійної правничої допомоги.

Згідно з наказом за №14.559 від 06.11.2021 Адвокатське об`єднання "Інтелкрафтс" доручило здійснення судового представництва та іншого юридичного супроводження за Договором про надання професійної правничої допомоги №14.559 від 06.11.2021 адвокатам Хлєбнікову С.Г. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №000083, видане Радою адвокатів міста Києва 11.12.2017) та Сербуль О.Ю. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3228, видане Київською міською радою 28.02.2008).

Повноваження адвоката Хлєбнікова С.Г. на представлення інтересів позивача в судових органах та вчинення від імені останнього відповідних дій підтверджено наявною в матеріалах справи довіреністю б/н від 01.07.2021.

Судом встановлено та зазначено вище, що і позовна заява у даній справі, і заява про відмову від позову підписана саме адвокатом Хлєбніковим С.Г.

05.01.2022 між Адвокатським об`єднанням "Інтелкрафтс" та Громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав" підписано Акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті Клієнтом (відповідно до Договору №14.559 від 06.11.2021 про надання професійної правничої допомоги), згідно з яким сторони підтвердили факт надання Адвокатським об`єднанням професійної правничої допомоги по справі №921/834/21 за позовом Клієнта (позивача у даній справі) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в суді першої інстанції на загальну суму 5 000 грн, без ПДВ, що підлягає сплаті Клієнтом протягом 30 календарних днів з дати підписання цього Акту.

При цьому сторони визначили, що зазначена сума винагороди охоплює наступний перелік робіт адвоката: підготовка та складання позовної заяви; роздруківка, посвідчення копій документів; підготовка процесуальних документів.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 зазначила, що: "витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено".

Разом із тим, ч. 4-5 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Окрім того, у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6-7, 9 ст. 129 ГПК України.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись вказаними вище нормами чинного процесуального законодавства, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (Правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

У постанові від 18.03.2021 у справі №910/15621/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду наголосив на тому, що суд може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст. 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації, а також співрозмірності до предмета (ціни) позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з ст. 74 ГПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. 75-79 ГПК України.

Як вже зазначалось вище, відповідач заперечив проти покладення на нього витрат позивача на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі з підстав явної їх неспівмірності із складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг. Просив суд зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 500 грн.

Здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, суд погоджується з позицією відповідача про те, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу (5 000 грн) не є співмірним із ціною позову (6 945,65 грн) та не відповідає складності справи.

За даних обставин, суд вважає за доцільне заяву позивача б/н від 05.01.2022 (вх. №835 від 07.02.2022) задовольнити частково та покласти на відповідача витрати позивача на правову допомогу адвоката у розмірі 1 000 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 3, 13, 14, 42, 46, 126, 129, 130, 191, 207, 231, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №921/834/21 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

2. Заяву позивача б/н від 05.01.2022 (вх. №835 від 07.02.2022) задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Громадської спілки "Українська ліга авторський та суміжних прав", вул. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, м. Київ, 02002, ідентифікаційний код 42502769, 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

4. Повернути Громадській спілці "Українська ліга авторський та суміжних прав", вул. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, м. Київ, 02002, ідентифікаційний код 42502769, судовий збір в загальній сумі 1 135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн 00 коп., сплачений згідно з платіжним дорученням №2418 від 18.11.2021 на суму 2 270 грн 00 коп. (платіжне доручення №2418 від 18.11.2021 в матеріалах справи).

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

6. Копію ухвали направити: Громадській спілці "Українська ліга авторський та суміжних прав", вул. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, м. Київ, 02002 та Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали складено 18.02.2021

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя І.М. Гирила