ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2022м. ДніпроСправа № 904/9910/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстрой-Днепр", м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитротех", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором

Суддя Крижний О.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансстрой-Днепр" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитротех" заборгованість у розмірі 206338,66 грн., з яких 172625,00 грн. - основний борг, 96090,65 грн. - пеня, 1702,60 грн. - 3% річних, 5057,91 грн. - інфляційні збитки та 17262,50 грн. - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1873 надання робіт (послуг) від 02.10.2018 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Направлені за його місцезнаходженням, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ухвали суду повернутися на адресу суду, як не вручені. Суд звертає увагу, що адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є офіційним місцезнаходженням відповідача. Отже, лише відповідач за власним волевиявленням не скористався правом отримати кореспонденцію від суду, а тому відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.

Суд наголошує на тому, що, ухвала суду надсилалася відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Поштове відправлення з копією ухвали суду від 04.01.2022 повернулося на адресу суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про наявність провадження з розгляду даної справи у суді.

Господарський суд прийшов до висновку, що незнаходження відповідача за його адресою реєстрації, що має наслідком неотримання кореспонденції суду про повідомлення щодо часу та місця розгляду даної справи, не може прийматися до уваги судом, оскільки свідчить, що неотримання ухвал суду відповідачем відбулося саме з його вини. Відповідач, у разі незнаходження за його адресою реєстрації, повинен був докласти зусиль про отримання поштових відправлень за цією адресою. Крім того, неотримання ухвал суду відповідачем у вказаному випадку не може бути причиною для порушення законного права позивача на розумний строк розгляду його справи.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.2022, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: встановлення обставин укладення договору надання робіт (послуг), строк дії договору, умови надання робіт (послуг), строк та порядок надання робіт (послуг), строк та порядок оплати за надані роботи (послуги), наявність прострочки щодо оплати, періоди прострочення оплати.

Так, судом встановлено, що 02.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансстрой-Днепр" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дмитротех" (замовник) укладено договір №1873 надання послуг, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується на свій ризик і своїми силами та засобами, або з залученням третіх осіб надати транспортні послуги та послуги спецтехніки відповідно до умов договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вартість наданих послуг.

Надання послуг вантажної техніки і самоскидів виконавця здійснюється за договірною ціною і оформляється у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (п.1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору сукупна вартість послуг за цим договором визначається на підставі підписаних сторонами актів надання послуг, які є невід`ємною часиною договору.

Оплата проводиться в національній валюті України шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 7 банківських днів після підписання актів виконаних робіт. Датою платежу є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця (п.2.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору виконавець зобов`язаний надати послуги, здати їх замовнику у відповідності з умовами даного договору. Послуги надаються згідно поданої заявки, яка подається не пізніше 1 доби до надання послуг. Послуги вважаються наданими після підписання акту наданих послуг виконавцем або уповноваженою ним особою (п.п.3.2, 3.3 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що замовник приймає надані виконавцем послуги, про що виконавець складає акт наданих послуг. Послуги з перевезення товарів здійснюються на умовах FCA (в пункт указаний замовником) згідно INCOTERMS-2010. Акт наданих послуг підписується замовником після виконання виконавцем всіх передбачених даним договором послуг належним чином. Всі додаткові послуги, надання яких не входить в рамки даного договору, можуть бути надані виконавцем при укладенні додаткової угоди до даного договору, із зазначенням термінів вартості їх надання (п.п.4.2. 4.3 договору).

Виконавець гарантує: належну якість надання усіх послуг у відповідності до доручення замовника, технічних умов та діючих стандартів; своєчасне усунення недоліків та дефектів, виявлених при прийманні послуг (п.6.1 договору).

Згідно з п. 10.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019, а в частині оплати до повного виконання зобов`язань. Цей договір може бути пролонгований за усною або письмовою згодою сторін.

В підтвердження виконання робіт (надання послуг) позивачем надано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №8 від 15.01.2021 на суму 69125,00 грн., №9 від 15.01.2021 на суму 46800,00 грн., №22 від 29.01.2021 на суму 36900,00 грн., №29 від 10.02.2021 на суму 40050,00 грн., №41 від 22.02.2021 на суму 38250,00 грн., №40 від 26.02.2021 на суму 3000,00 грн., №45 від 04.03.2021 на суму 3000,00 грн., №54 від 04.03.2021 на суму 24800,00 грн. Всього на суму 261925,00 грн.

Також позивачем виставлені на оплати рахунки та складені рапорти на виконані роботи.

Позивач зазначає, що відповідач лише сплатив за виконані роботи (надані послуги) у розмірі 89300,00 грн. Таким чином, залишок заборгованості становить 172625,00 грн.

Вказане і стало причиною виникнення спору.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України та п.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вбачається з умов договору, строк оплати є таким, що настав.

Доказів оплати заборгованості відповідач не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

В матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 08.11.2021 (підписаний сторонами), відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 172625,00 грн.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

За викладеного надані позивачем докази в підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 172625,00 грн. є більш вірогідними для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором надання робіт (послуг).

З урахуванням викладеного, надані позивачем докази на підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 172625,00 грн. є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачем, тому вимога про стягнення основної суми боргу у розмірі 172625,00 грн. підлягає задоволенню.

Також позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 9690,65 грн., штраф у розмірі 17262,50 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами (3 % річних) у розмірі 1702,60 грн. та інфляційні збитки у розмірі 5057,91 грн.

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до п. 7.5 договору за несвоєчасну оплату належно наданих виконавцем послуг замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення від суми простроченого платежу за кожен день. У разі наявності заборгованості більш ніж 10 календарних днів замовник додатково сплачує виконавцю штраф у розмірі 10% від суми договору.

Позивач нарахував пеню у розмірі 9690,65 грн. за період з 31.08.2021 по 28.12.2021 та штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, що становить 17262,50 грн.

Перевіркою правильності розрахунку помилок та штрафу не виявлено, тому вимоги про стягнення пені та штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення проценти за користування чужими грошовими коштами (фактично нараховує 3% річних з посиланням на ч.2 ст. 625 ЦК України) у розмірі 1702,60 грн. за період з 31.08.2021 по 28.12.2021 та інфляційні збитки у розмірі 5057,91 грн.

Перевіркою правильності нарахування 3% річних помилок не виявлено, тому вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних збитків, судом встановлено допущення позивачем арифметичної помилки, пов`язаної із неправильним визначенням сукупного індексу інфляції за вересень-листопад 2021 року, тому вимога про стягнення інфляційних збитків підлягає частковому задоволенню у розмірі 5053,92 грн.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 206334,67 грн., з яких 172625,00 грн. основний борг, 9690,65 грн. пеня, 1702,60 грн. 3% річних, 5053,92 грн. інфляційні збитки та 17262,50 грн. штраф.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3095,02 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстрой-Днепр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитротех" про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитротех" (51412, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул.. Тернавська, 4, ідентифікаційний код 38548247) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстрой-Днепр" (52001, Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Поштова, 243-А, ідентифікаційний код 38242187) основний борг у розмірі 172625,00 грн. (сто сімдесят дві тисячі шістсот двадцять п`ять грн. 00 коп.), пеню у розмірі 9690,65 грн. (дев`ять тисяч шістсот дев`яносто грн. 65 коп.), 3% річних у розмірі 1702,60 грн. (одна тисяча сімсот дві грн. 60 коп.), інфляційні збитки у розмірі 5053,92 грн. (п`ять тисяч п`ятдесят три грн. 92 коп.), штраф у розмірі 17262,50 грн. (сімнадцять тисяч двісті шістдесят дві грн. 50 коп.) та судовий збір у розмірі 3095,02 грн. (три тисячі дев`яносто п`ять грн. 02 коп.).

У задоволенні решти позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.02.2022

Суддя О.М. Крижний