ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення зустрічної позовної заяви

22.02.2022м. ДніпроСправа № 904/31/19

Суддя Фещенко Ю.В., розглянувши матеріали

зустрічної позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до Дніпропетровської обласної прокуратури (м. Дніпро)

про визнання незаконними (протиправними) дій, зобов`язання припинити дії щодо стягнення плати та про стягнення моральної шкоди у розмірі 01 грн. 00 коп.,

поданої по справі:

за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 139 202 грн.12 коп.

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 139 202 грн.12 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прокуратурою області під час вивчення матеріалів управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області було встановлено, що посадовими особами Управління 26.02.2017 за результатами здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю марки MAN TGS 19.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу WILLIG SANG з номерним знаком НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , було зафіксовано перевезення належним ОСОБА_1 автомобілем вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху про що було складено довідку про результати здійснення вагового контролю, акт № 0110125, чек № 03269, складено розрахунок плати за проїзд. Листом від 10.03.2017 за вих. № 27-1-7/772 відповідачу відправлено примірник акту та розрахунок плати за проїзд у розмірі 139 202 грн. 12 коп. Обставини щодо розміру плати, яка підлягає стягненню встановленні рішеннями, що набрали законної сили, в адміністративній справі № 804/2720/17. Як зазначає пркурор, своєчасне неподання до суду органом Державної служби України з безпеки на транспорті позову про стягнення з ФОП ОСОБА_1 плати за проїзд автомобільними дорогами належного йому транспортного засобу із перевищенням вагових нормативів у розмірі, який встановлено рішеннями судів, які набрали законної сили, свідчить про неналежне здійснення цим органом владних повноважень, у зв`язку із чим прокурор звернувся з даним позовом до суду.

09.02.2022 за допомогою системи "Електронний суд" до суду надійшла зустрічна позовна заява (вх. суду № 473/22 від 09.02.2022) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, в якій позивач зустрічним позовом просить суд:

- постановити ухвалу, якою визнати поважними причини пропуску строку подання зустрічного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у справі, поновити строк для подання зустрічного позову та прийняти останній до спільного розгляду з первісним позовом;

- визнати незаконними (протиправними) дії та зобов`язати припинити дії Дніпропетровської обласної прокуратури щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 плати за проїзд автомобільними дорогами належного йому транспортного засобу із перевищенням вагових нормативів у розмірі 139 202 грн. 12 коп. на підставі акту № 0110125 від 26.02.2017, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та/або розрахунку плати за проїзд № 12, як застосування адміністративно-господарської санкції без закону та зі спливом строків, встановлених у статті 250 Господарського кодексу України, як незаконних дій, що порушують право Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а також про стягнення моральної шкоди у розмірі 01 грн. 00 коп.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- відносини перевізника ФОП ОСОБА_1 та Укртрансбезпеки не є цивільними відносинами оскільки не засновані на юридичній рівності. Коли йде мова про стягнення плати (обов`язкового платежу) або збору, то до таких відносин, які виникають у перевізника та Укртрансбезпеки цивільне законодавство не застосовується, бо такі відносини засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони (перевізник) другій стороні (Укртрансбезпека) інше не встановлено законом;

- прокурор порівнює "плату за проїзд" саме зі "штрафом" і шукає у справі №904/31/19 їх правову природу, при тому, що предмет первісного позову прокурора у справі № 904/31/19 не визнається збитками у розумінні цивільного законодавства, а відноситься саме до адміністративно-господарських санкцій у виді стягнення плати (які не можуть бути застосовані до відповідача за первісним позовом);

- відповідач ФОП ОСОБА_1 не погоджується зпосиланням прокурора на те, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, оскільки позовна вимога прокурора в цій справі заявлена саме простягнення плати;

- ФОП ОСОБА_1 зазначає, що його транспортний засіб згідно зі статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення внаслідок порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів не затримувався. У первісному позові та інших процесуальних документах прокурора у справі прослідковується протиправний намір прокуратури, як державного органу через суд застосувати до відповідача за первісним позовом, як суб`єкта господарювання адміністративно-господарської санкції у виді стягнення зборів (обов`язкового платежу) (а не у виді штрафу), як форми відповідальності особи, яку суб`єкт владних повноважень бажає застосувати як засіб державного примусу та контролю, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування", покладаючи додаткові обтяження у вигляді впливу на фінансовий стан відповідача за первісним позовом, але такі дії є протиправними і завдають моральної шкоди;

- у справі № 904/31/19 відсутні повноваження органів влади (прокурора та Державної служби України з безпеки на транспорті (в інтересах держави в особі якої звернувся прокурор) стягувати адміністративно-господарські санкції (стягнення зборів чи обов`язкових платежів) з ФОП ОСОБА_1 зі спливом строків, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України для такого стягнення, оскільки такі дії прокурора порушують права ФОП ОСОБА_1 і мають бути припинені;

- посилання прокурора в первісному позові на Закон України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України" є помилковим, оскільки ФОП ОСОБА_1 довів суду належними та допустимими доказами в цій справі, що його транспортний засіб не переміщувався через державний кордон України і на це внутрішньоукраїнське перевезення не поширюються норми зазначеного прокурором закону;

- заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди позивач за зустрічним позовом вказує не те, що кінцевою метою звернення до суду є відновлення порушеного права та відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями. Саме відновлення справедливості та принаймні мінімальну компенсацію за втрати, яких зазнав ФОП ОСОБА_1 , і можна вважати основною метою судового процесу у справі № 904/31/19 та права як соціального регулятора в цілому. Право ФОП ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, перш за усе, гарантується Конституцією України (статті 32, 56, 62). Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких ФОП ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою Дніпропетровської обласної прокуратури щодо нього самого, у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації ФОП ОСОБА_1 незаконними вимогами Дніпропетровської обласної прокуратури у справі №904/31/19, які всім доступні для ознайомлення зокрема через оприлюднені судові рішення в ЄДРСР в мережі Інтернет.

- посилаючись на тривалість та хід розгляду даної справи, позивач за зустрічним позовом зазначає, що має поважні причини пропуску строку для подачі зустрічного позову у справі № 904/31/19. Враховуючи те, що суд у справі № 904/31/19 двічі залишав без розгляду первісний позов прокурора з посиланням на існуючу під час розгляду позову практику Верховного Суду, інший учасник справи - ФОП ОСОБА_1 не подавав зустрічний позов у той час, оскільки виходив з балансу інтересів сторін та подав відзив. Від самого відкриття провадження у справі № 904/31/19 і до моменту перегляду судами вищих інстанцій ухвал Господарського суду дніпропетровської області про залишення позову прокурора у справі № 904/31/19 без розгляду (їх скасування і направлення справи на розгляд до суду) у ФОП ОСОБА_1 не було підстав звертатися із зустрічним позовом саме у справі № 904/31/19 За час оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021, яка була винесена саме відносно зустрічного позову у справі та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2021 у даній справі ФОП ОСОБА_1 вже не подавав повторного зустрічного позову у справі № 904/31/19, оскільки будь-яка з судових інстанцій могла почути доводи заявника та направити вже поданий зустрічний позов (вх. суду № 4352/21 від 30.04.2021) на розгляд суду першої інстанції у справі № 904/31/19. Лише після того, як стало відомо, що постановою від 07.02.2022 Верховного Суду вирішено касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2021 по справі №904/31/19 залишити без змін, враховуючи зазначену судами неможливість поновлення з ініціативи суду, та необхідність наведення причини пропуску строку на подання зустрічного позову, ФОП ОСОБА_1 заявляє даний зустрічний позов у справі № 904/31/19 разом із заявою про поновлення строку на його подання;

Листом від 14.02.2022 позивача за первісним позовом було повідомлено про те, що питання щодо розгляду зустрічної позовної заяви буде розглянуто після повернення матеріалів справи № 904/31/19 до Господарського суду Дніпропетровської області.

18.02.2022 матеріали справи № 904/31/19 повернулися до Господарського суду Дніпропетровської області.

Дослідивши подану зустрічну позовну заяву, господарський суд встановив, що остання підлягає поверненню Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Частиною 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 04.01.2021, відповідно до вимог статей 165, 178 Господарського процесуального Кодексу України, було запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про прийняття справи до провадження підготувати відзив на позовну заяву та надіслати його оригінал суду, а копію відзиву та доданих до нього документів усім учасникам справи.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Ухвала про прийняття справи до провадження від 04.01.2021 була отримана Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - 20.01.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 666, яке залучено до матеріалів справи (а.с. 27 у томі 3), відтак строк для подачі відзиву на позовну заяву, а відповідно і строк для подачі зустрічного позову закінчився 04.02.2021.

Тобто, на час звернення із зустрічною позовною заявою, що розглядається, строк на її подачу пропущений заявником більше ніж на один рік, при цьому, судом відхиляються посилання заявника на тривалий розгляд даної справи судом, оскільки з моменту прийняття справи до свого провадження, а саме: з 04.01.2021 саме ФОП ОСОБА_1 вичиняються дії, що зумовлюють тривалість розгляду справи, отже такі обставини не є об`єктивними та незалежними від волі заявника та не можуть в даному випадку бути визнані поважними причинами пропуску строку.

Статтею 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Звертаючись із зустрічною позовною заявою до суду вдруге (після повернення зустрічної позовної заяви з причин пропуску строку на подання такої заяви та не зазначення причин пропуску строку на її подання) позивачем за зустрічним позовом наведено обґрунтування причин пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви, проте, як було вказано вище, таке звернення наразі відбувається зі спливом більше 1 року, отже вказаний пропуск строку є занадто суттєвим.

Суд зауважує, що у такому випадку прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви, поданої 09.02.2022 (вдруге), порушує вимоги щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Проаналізувавши зміст зустрічної позовної заяви, суд приходить до висновку, що заявником не доведено існування особливих чи непереборних обставин, що перешкоджали б йому звернутися із зустрічною позовною заявою в межах даної справи. Більше того, заявником не наведено жодної обставини, яка б перешкоджала розгляду заявлених у зустрічній позовній заяві вимог в окремому провадженні.

За викладених обставин вбачається, що строк для пред`явлення зустрічного позову є таким, що сплив; поважність причин пропуску такого строку заявником не доведена.

Згідно з частиною 6 статті 180 Господарського процесуального Кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 180 Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Відтак, суд в порядку частини 6 статті 180 Господарського процесуального Кодексу України, з метою забезпечення змагальності учасників судового процесу та рівності перед законом і судом, повертає зустрічну позовну заяву від 09.02.2022 з додатними додатками заявнику.

Суд зазначає, що неможливість прийняття зустрічного позову в межах справи №904/31/19 не позбавляє заявника можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги. При цьому, станом на момент винесення даної ухвали такого клопотання до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 164, 172, 174, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі зустрічного позову.

Повернути зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання незаконними (протиправними) дій, зобов`язання припинити дії щодо стягнення плати та про стягнення моральної шкоди у розмірі 01 грн. 00 коп. і додані до неї документи без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 22.02.2022 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: зустрічна позовна заява з доданими до неї документами.

Суддя Ю.В. Фещенко