номер провадження справи 18/179/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 справа № 908/2872/21

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14) в особі Бердянської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Бердянського морського порту) (71112 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, 6)

до відповідача державного підприємства Бердянський морський торговельний порт (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд. 13/7)

про стягнення 3635546,80 грн.

Господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

від позивача: Паламарчук Т.О., виписка з ЄДР, паспорт НОМЕР_1 від 04.12.2009

від відповідача: не з`явився

Заявлено позовні вимоги про стягнення з державного підприємства Бердянський морський торговельний порт 3635546,80 грн., які складаються з 3179217,09 грн. заборгованості за договором № 154-П-БЕФ-14 від 27.11.2014 про послуги постачання теплової енергії, 280322,27 грн. пені, 118836,27 грн. інфляційних втрат та 57171,17 грн. 3% річних.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021 справу № 908/2872/21 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 25.10.2021, після усунення обставин, що зумовили залишення позову без руху, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі № 908/2872/21, присвоєно справі номер провадження 18/179/21, підготовче засідання призначено на 24.11.2021. Ухвалою від 24.11.2021 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 19.01.2022; ухвалою від 19.01.2022 підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено на 09.02.2022.

У судовому засіданні 09.02.2022 судом оголошено вступну та резолютивну чистини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні 09.02.2022 позовні вимоги підтримав повністю.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 154-П-БЕФ-14 від 27.11.2014 про послуги постачання теплової енергії, що є підставою для стягнення заборгованості та нарахованих за порушення зобов`язання пені, 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на приписи статей 11, 509, 524, 533 ЦК України, статей 174, 193, 216 ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом жодного разу не з`явився. Про дату та час розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, містяться відомості про місцезнаходження.

Судом перевірено адресу відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з`ясовано, що місцезнаходженням державного підприємства Бердянський морський торговельний порт є: 71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд. 13/7, і саме на вказану адресу направлялись ухвали суду.

Статтею 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).

Направлені на адресу відповідача ухвали суду до суду не повертались.

Нормами Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ст. 120 ГПК України).

Отже, судом вжито необхідних та достатніх заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/2872/21 та розгляд справи.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлений в ухвалі суду від 25.10.2021 у справі № 908/28725/21 процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у цей строк не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце призначеного судового засідання, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутності в судовому засіданні представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

В статуті Державного підприємства Адміністрація морських портів України зазначено, що Державне підприємство Адміністрація морських портів України є державним унітарним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 № 133-р, та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Положенням про Бердянську філію державного підприємства Адміністрація морських портів України передбачено, що Бердянська філія державного підприємства Адміністрація морських портів України не має статус юридичної особи та здійснює від імені Підприємства частину господарської діяльності.

Державне підприємство Адміністрація морських портів України за своїми статутними документами є господарюючим суб`єктом, основною цілю діяльності якого є отримання прибутків від своєї господарської діяльності.

Розділом 2 Статуту підприємства визначено, що підприємство створено з метою передбаченою статтею 15 Закону України "Про морські порти України" (в т.ч. утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого їй в господарське відання, у тому числі модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, інших об`єктів портової інфраструктури, розташованих у межах території та акваторії морського порту) та встановленими чіткими цілями згідно з Порядком встановлення чітких цілей діяльності для державних унітарних підприємств та господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, затвердженим постановою КМУ від 09.11.2016 № 1052 (п. 2.1).

Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Бердянської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Постачальник, позивач у справі) та державним підприємством Бердянський морський порт (Споживач, відповідач у справі) 27.11.2014 укладений договір № 154-П-БЕФ-14/160/14 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору за цим договором Постачальник бере на себе зобов`язання надавати Споживачеві послуги з постачання теплової енергії для опалення приміщень Споживача, а також у вигляді гарячої води в потрібних обсягах, надалі послуги, а Споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за встановленим тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

За визначенням п. 2.1 Договору, теплова енергія на опалення приміщень Споживача та у вигляді гарячої води виробляється на відомчій котельні Постачальника і поставляється Споживачу в об`ємах, зазначених в п. 1.5 даного договору.

Згідно із п. 3.2.3 Договору Споживач теплової енергії зобов`язується, зокрема, виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором. Приймати надані послуги згідно з актами приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 4.1.6 Договору (в редакції Додаткової угоди № 13 від 28.03.2016) передбачено права Постачальника своєчасно та повному обсязі отримувати плату за надані послуги. У разі несвоєчасної оплати за надані послуги/виконані роботи Постачальник має право стягнути зі Споживача суму боргу за весь період прострочення платежу, до моменту повного погашення заборгованості.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що розрахунки за теплову енергію за даним договором проводяться в безготівковій формі на розрахунковий рахунок Постачальника (Бердянської філії) відповідно до затверджених наказами Постачальника тарифів. Тариф на послуги постачання теплової енергії становить без ПДВ 1219,42 грн./Гкал, в тому числі:

- тариф на виробництво теплової енергії - 1008,66 грн./Гкал;

- тариф на транспортування теплової енергії - 175,24 грн./Гкал.;

- тариф на постачання теплової енергії - 35,52 грн./Гкал.

При виставлені рахунків нарахування ПДВ здійснюється відповідно до діючого законодавства України».

Згідно умов Додаткової угоди № 46 від 28.11.2018 до Договору, сторони домовилися внести зміни до Договору: змінити назву Договору на «Договір про теплопостачання» та викласти п. 1.1 та 7.1. в наступній редакції:

«п. 1.1. За цим Договором Постачальник забезпечує об`єкти Споживача теплопостачанням для опалення приміщень, а також у вигляді гарячої води в потрібних йому обсягах, надалі-послуги, а Споживач приймає та оплачує надані послуги за встановленими тарифами (цінами), в терміни, передбачені цим Договором»;

«п. 7.1 Розрахунки за теплову енергію за Даним Договором проводяться шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Споживача на поточний рахунок Постачальника (Бердянської філії) згідно затвердженого Постачальником та діючого на момент фактичного надання послуг тарифу за теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) на умовах відшкодування витрат (грн./Гкал). При виставлені рахунків нарахування ПДВ здійснюється відповідно до діючого законодавства України.».

Відповідно до п. 7.3 Договору (в редакції протоколу розбіжностей до Додаткової угоди № 23 від 23.02.2017) за фактом надання Послуг Постачальник складає та надає Споживачу рахунок, а також два примірника Акту про надані послуги, який Споживач повинен підписати, скріпити печаткою та повернути один примірник на адресу Постачальнику, або надати мотивовану відмову від підписання Акту протягом 5 робочих днів з дати його отримання від Постачальника. У разі неповернення Споживачем підписаного Акту про надані послуги або ненадання мотивованої відмови від його підписання у встановлений цим пунктом термін, такий Акт, підписаний тільки з боку Постачальника, вважається належним доказом виконання всього обсягу послуг за даним Договором».

Пунктом 7.4. Договору (в редакції Додаткової угоди № 13 від 28.03.2016) визначено, що оплата рахунків здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Споживачем на поточний рахунок Постачальника (Бердянської філії) протягом 20 (двадцяти) календарних днів починаючи з дня, наступного за днем виписки рахунку. Датою оплати платежів вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника

Згідно із п. 7.6 Договору (в редакції протоколу розбіжностей до Додаткової угоди № 23 від 23.06.2017) тариф може бути переглянутий у разі зміни об`ємів теплової енергії, що виробляється і постачається, зміни цін на енергоносії, матеріали і послуги, індексації заробітної плати і в інших випадках, згідно із законодавством України. У разі зміни тарифів Постачальник, у термін встановлений п. 4.2.3 цього Договору, зобов`язується повідомити про це Споживача шляхом направлення письмового повідомлення про зміну вартості послуг та укладення договору про зміни, після чого Сторони керуватимуться цим Договором з урахуванням нових тарифів з моменту набуття їх чинності.

Протягом 2015-2021 року тарифи на послуги постачання енергії (тариф на виробництво теплової енергії, тариф на транспортування теплової енергії, тариф на постачання теплової енергії) змінювались, що відображалось у додаткових угодах до Договору.

Так у 2015 році зміни тарифів відбулися дев`ять разів, що оформлялось Додатковими угодами №№ 1, 3-10.

У 2016 році зміни тарифів відбулися десять разів, що оформлялось Додатковими угодами №№ 11, 12, 14-21.

У 2017 році зміни тарифів відбулись одинадцять разів, що оформлялось Додатковими угодами №№ 22, 24-27, 29-34.

У 2018 році зміни тарифів відбулися дванадцять разів, що оформлялось Додатковими угодами №№ 35-45, 47.

У 2019 році зміни тарифів відбулися одинадцять разів, що оформлялось Додатковими угодами № 48-58.

У 2020 році зміни тарифів відбулися одинадцять разів, що оформлялось Додатковими угодами та №№ 59-70.

У 2021 році зміни тарифів відбулися одинадцять разів, що оформлялось Додатковими угодами №71-74.

Додаткові угоди №72 та 74 до Договору, що направлялись на адресу відповідача для підписання, останнім повернуті супровідним листом за вих. №11-22/75 від 26.04.2021, в якому зазначено причини повернення, а саме, у зв`язку з тим, що відповідачем не була отримана інформація про складові частини витрат, які несе БФ ДП «АМПУ» для формування тарифу на теплопостачання.

Згідно із п. 8.4 Договору (в редакції Додаткової угоди № 13 від 28.03.2016) у разі затримки оплати платежів за надані послуги/виконані роботи, Споживач оплачує Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, 3% річних від суми заборгованості та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої суми, за кожний день прострочення, починаючи з дня виникнення заборгованості, до моменту повного погашення заборгованості. Штрафи та пеня нараховуються починаючи з 21 дня, наступного за днем виписки рахунку. Оплата пені не звільняє Споживача від обов`язку сплатити остаточний рахунок у повному обсязі.

Відповідно до п. 11.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Керуючись ст. 651 ЦК України сторони погодили, що умови даного договору застосовуються до правовідносин між ними, які виникли з 01 листопада 2014 року.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 11.4 Договору).

Доказів звернення будь-якою із сторін із заявою про припинення Договору суду не надано.

У жовтні-грудні 2020 року та у січні-квітні 2021 року відповідно до умов Договору БФ ДП «АМПУ» надавалися послуги із постачання теплової енергії для опалення приміщень Споживача, а також у вигляді гарячої води в потрібних йому обсягах

На оплату відповідачу позивачем виставлені відповідні рахунки з актами виконаних робіт та розрахунки відшкодування витрат.

Рахунки за спірний період разом з Актами здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) за надання послуг теплопостачання надавалися до ДП «БМТП» із супровідними листами за офіційною адресою: м. Бердянськ, вул. Горького 13/7, та вручалися представнику, про що наявна відмітка про отримання.

Акти виконаних робіт та розрахунки відшкодування витрат частково підписані відповідачем та повернуті позивачу, але станом на 27.09.2021 року за період жовтень-грудень 2020 року та січень-квітень 2021 року за вказані послуги за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 3179217,09 грн. з ПДВ.

Позивачем 01.02.2021 на адресу відповідача направлено претензію від 28.01.2021 за вих. № 135/11-02-03/Вих з вимогою сплатити заборгованість за теплову енергію, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення претензію отримано відповідачем 04.02.2021.

Відповідач листом № 14/25-юр-100 від 08.02.2021 вимоги претензії визнав в повному обсязі та зазначив, що у зв`язку із тимчасовими труднощами борг буде сплачений пізніше.

Повторно з претензію про сплату заборгованості позивач звернувся до відповідача 20.08.2021 (претензія від 17.08.2021 за вих. № 958/11-02-03/Вих). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення претензія отримана відповідачем 26.08.2021.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості отриманої від позивача теплової енергії в визначений Договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про теплопостачання", "Правилами користування тепловою енергією", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198 (надалі Правила).

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено поняття теплової енергії це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського кодексу України, ст. 1, п. 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного теплопостачальною організацією та споживачем.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами договору, які породили взаємні обов`язки: обов`язком позивача стало постачання відповідачу теплової енергії, а обов`язком відповідача оплата вартості теплової енергії в порядку та на умовах, визначених Договором.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193 Господарського кодексу України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Сторонами в п. 7.4 Договору (в редакції Додаткової угоди № 13 від 28.03.2016) узгоджено строк оплати за теплову енергію - протягом 20 (двадцяти) календарних днів починаючи з дня, наступного за днем виписки рахунку.

Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплати теплової енергії у спірний період, всупереч умов Договору та вимог закону, в обумовлений Договором строк не виконав.

Згідно долучених до матеріалів справи копій рахунків та актів здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) за період жовтень-грудень 2020 року та січень-квітень 2021 року позивачем відпущено відповідачу теплову енергію на загальну суму 3179217,09 грн. з ПДВ. Споживач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках-актах наданих послуг не надав.

Таким чином, нарахування позивачем вартості теплової енергії за період жовтень-грудень 2020 року та січень-квітень 2021 року в сумі 3179217,09 грн. є обґрунтованим, яку, всупереч умовам Договору та вимог закону, відповідач в повному обсязі не оплатив. Заборгованість за Договором складає 3179217,09 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав вимоги позивача про стягнення з відповідача 3179217,09 грн. заборгованості правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 280322,27 грн. пені, 118836,27 грн. інфляційних втрат та 57171,17 грн. 3% річних.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (далі Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 8.4 Договору (в редакції Додаткової угоди № 13 від 28.03.2016) сторонами узгоджено сплату пені з 21 дня, наступного за днем виписки рахунку, у разі затримки оплати платежів за надані послуги/виконані роботи розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої суми, за кожний день прострочення, починаючи з дня виникнення заборгованості, до моменту повного погашення заборгованості. Отже, в п. 8.4 Договору сторонами обумовлений інший строк, ніж визначений в ч. 6 ст. 22 ГК України.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 280322,27 грн. пені, нарахованої згідно з наданим до позовної заяви розрахунком за загальний період з 21.11.2020 по 24.09.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, виходячи з простроченої вартості теплової енергії за кожним окремо рахунком за загальний період з 21.11.2020 по 24.09.2021, суд встановив, що до стягнення підлягає 280322,27 грн. пені, як визначено позивачем.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період 21.11.2020 по 24.09.2021, виходячи з простроченої вартості теплової енергії за кожним окремо рахунком, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд визнав, його правильним. До стягнення підлягає 57171,17 грн. 3% річних, як і визначено позивачем.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем загальний період 21.11.2020 по 24.09.2021, виходячи з простроченої вартості теплової енергії за кожним окремо рахунком, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд встановив, що до стягнення підлягає 118836,27 грн. інфляційних втрат, як і визначено позивачем.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України, доказів, які могли б свідчити про виконання ним зобов`язання по оплаті вартості отриманої від позивача теплової енергії в повному обсязі та у визначений договором строк, не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з державного підприємства Бердянський морський торговельний порт (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд. 13/7; ідентифікаційний код 01125761) на користь державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14; ідентифікаційний код 38727770) в особі Бердянської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Бердянського морського порту) (71112 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, 6) 3179217,09 грн. (три мільйони сто сімдесят девять тисяч двісті сімнадцять грн. 09 коп.) основного боргу, 280322,27 грон. (двісті вісімдесят тисяч триста двадцять дві грн. 27 коп.) пені, 57171,17 грн. (п`ятдесят сім тисяч сто сімнадцять грн. 17 коп.) 3% річних, 118836,27 грн. (сто вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять шість грн. 27 коп.) інфляційних втрат та 54533,20 грн. (пядеяст чотири тисячі п`ятсот тридцять три грн. 20 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 21.02.2022.

Суддя В.В. Левкут