ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022 року Справа № 918/745/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Савченко Г.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

представники не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне-Преса" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 21.12.2021, повне рішення складено 23.12.2021, у справі № 918/745/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Вокзальна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне-Преса"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

про звільнення займаної площі та стягнення боргу 82 410,66 грн.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Вокзальна компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне-Преса" про звільнення займаної площі 9,0 кв.м, яка розташована на привокзальній площі вокзалу станції Рівне філії "Вокзальна компанія" АТ "Укрзалізниця" та стягнення 82 410,66 грн заборгованості, з яких: 66 480,66 грн - борг по орендній платі та експлуатаційних витратах та 15 930,00 грн - 15 % штрафу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 21.12.2021 у справі № 918/745/21, позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Вокзальна компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне преса" про звільнення займаної площі та стягнення 82 410,66 грн заборгованості задоволено повністю.

Присуджено Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівне-Преса" звільнити займану площу 9,00 кв.м, яка розташована на привокзальній площі вокзалу станції Рівне філії "Вокзальна компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця", що знаходиться за адресою: м. Рівне, площа Привокзальна, 1.

Стягнуто з ТОВ "Рівне-Преса" на користь АТ "Українська залізниця" в особі філії "Вокзальна компанія" АТ "Українська залізниця" 66 480,66 грн боргу по орендній платі та експлуатаційних витратах та 15 930,00 грн - 15% штрафу за договором оренди державного майна № 755- 2009 від 20.08.2009.

Стягнуто з ТОВ "Рівне-Преса" на користь АТ "Українська залізниця" в особі філії "Вокзальна компанія" АТ "Українська залізниця" - 4 540,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що строк дії договору (з урахуванням змін, що вносилися додатковими договорами) припинив свою дію 30.06.2018, з підстав, передбачених чинним законодавством та умовами договору оренди. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівне-Преса" акт прийому-передачі орендованого майна не підписало та займану площу не звільнило, відтак не виконало своїх зобов`язань з повернення орендованого майна шляхом звільнення після закінчення строку користування, а отже позов в частині звільнення займаної площі підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено наявну заборгованість відповідача, яка утворилась у період з 01.01.2018 по 30.04.2021 та становить 66 480,66 грн, а тому оскільки ТОВ "Рівне-Преса" не було надано суду доказів належної та своєчасної оплати вказаної заборгованості, як і не подано доказів, які б ставили під сумнів чи спростовували її наявності, суд дійшов висновку про стягнення з ТОВ "Рівне-Преса" на користь АТ "Українська залізниця" в особі філії "Вокзальна компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 66 480,66 грн боргу по орендній платі та експлуатаційних витратах.

Оскільки після припинення дії договору оренди відповідачем не звільнено орендоване майно і не повернуто його позивачу, з урахуванням п. 10.8 договору, позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 15 930,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

12.01.2022, згідно з вхідним штемпелем, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівне-Преса", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 21.12.2021 у справі № 918/745/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає:

- вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 21.12.2021 у справі № 918/745/21 прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки предметом Договору оренди державного майна №755-299 від 20.08.2009 є виключно передання землі в користування за плату, а саме частини привокзальної площі, розташованої за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна, 1. При цьому набуття права користування землями державної власності за плату може виникати виключно на підставі договору оренди землі, укладеного в порядку, передбаченому спеціальним законодавством, яке регулює земельні відносини;

- договір оренди державного майна №755-2009 від 20.08.2009 є удаваним правочином, який вчинений для приховання іншого правочину - договору оренди землі. Однак передбачений законом порядок укладення договорів оренди державної землі дотриманий не був, внаслідок чого право користування вказаною землею у відповідача не виникло, а у позивача не виникло право вимагати плату за неї;

- землі державної власності як складові цілісного майнового комплексу підприємства залізничного транспорту не могли передаватись в оренду в силу законодавчої заборони, встановленої на момент укладення договору від 20.08.2009;

- договір оренди державного майна № 755-299 від 20.08.2009 є недійсним, оскільки його недійсність встановлена законом, та відповідно до положень статті 215 ЦК України - нікчемним. З огляду на вищезазначене, у відповідача не виникло право користування землями державної власності на площі Привокзальній, 1 у м. Рівне, а у позивача не виникло право вимагати плату за таке користування.

Автоматизованою системою документообігу суду, протокол від 12.01.2022, визначено колегію суддів для розгляду справи №918/745/21 у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., судді Юрчук М.І., Тимошенко О.М.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2022, апеляційну скаргу ТОВ "Рівне-Преса" на рішення Господарського суду Рівненської області від 21.12.2021 у справі № 918/745/21 - залишено без руху. Зобов`язано апелянта подати до суду докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу та третій особі листом з описом вкладення.

01.02.2022 ТОВ "Рівне-Преса" подало до суду докази усунення недоліків апеляційної скарги, а саме докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу та третій особі листом з описом вкладення.

На підставі розпорядження від 02.02.2022 № 01-05/30 в.о. керівника апарату суду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії по справі № 918/745/21 Юрчука М.І. у період з 31.01.2022 по 11.02.2022 включно проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №918/745/21 між суддями, протокол від 02.02.2022, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. (головуючий суддя), Савченко Г.І., Тимошенко О.М.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне-Преса" на рішення Господарського суду Рівненської області від 21.12.2021 у справі №918/745/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 23.02.2022 об 11:00 год.

16.02.2022 АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Вокзальна компанія" АТ "Українська залізниця" подало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №1338/22), в якому заперечує проти апеляційної скарги та просить з підстав викладених у ньому відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Рівне-Преса" та залишити рішення Господарського суду Рівненської області від 21.12.2021 у справі № 918/745/21 без змін.

Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не скористалось.

Частиною 3 ст. 263 ГПК України визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи явку своїх повноважних представників в призначене судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином /а.с.237-242/.

Разом з тим, щодо неотримання ТОВ "Рівне-Преса" ухвали про відкриття апеляційного провадження та повернення її у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, колегія суддів зазначає, що вказане поштове відправлення було надіслане на дійсну юридичну адресу, що вказана в Єдиному державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та зазначена ним у апеляційній скарзі: м. Рівне, вул. Ясна, 35.

Пунктом 4,5 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Апеляційний суд також зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19).

Таким чином за наведених вище обставин колегія суддів вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час і дату судового засідання.

Крім того, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§41 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, заява №3236/03).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 02.02.2022 явка представників сторін в судове засідання 23.02.2022 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників учасників справи, оскільки їхня неявка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2009 року між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Рівненській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівне-Преса" (орендар) укладено договір оренди державного майна № 755-2009 (далі - договір) /а.с.12-17/.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно (далі майно), частини привокзальної площі (15 кв. м та 12 кв. м), розташованої за адресою: м. Рівне, площа Привокзальна, 1, що перебуває на балансі Відокремленого підрозділу "Вокзал станції Рівне" Державного територіального галузевого об`єднання "Львівська залізниця".

Згідно з п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою: на площі 24 кв. м - розміщення торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів, на площі 3 кв. м - розміщення торгівельного об`єкта з продажу продовольчих товарів (крім товарів підакцизної групи).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передачі вказаного майна.

Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця (п. 2.4 договору).

У свою чергу апеляційним судом встановлено, що факт передачі вищевказаної частини привокзальної площі підтверджується актом прийому-передачі від 20.08.2009 /а.с.43/.

Договір укладено строком на два роки, що діє з 20.08.2009 до 20.08.2011 (п. 10.1 договору).

Відповідно до п. 10.4 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди та погодження балансоутримувача.

У п. 10.5 договору зазначено, що реорганізація або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників).

Згідно з п. 10.6 договору оренди чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, загибелі орендованого майна, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, банкрутства орендаря, ліквідації орендаря.

У подальшому до договору вносились ряд змін шляхом укладення додаткових угод, зокрема:

- додатковим договором від 19.08.2011 продовжено дію договору оренди до 20.08.2012;

- договором про внесення змін від 06.08.2012 з поміж іншого продовжено дію договору оренди до 20.08.2013, а також балансоутримувачем орендованого майна було визначено Державне територіально-галузеве об`єднання "Львівська залізниця" виробничий підрозділ "Вокзал станції Рівне" /а.с.19/.

Також договорами про внесення змін від 16.08.2013, від 17.09.2013, від 10.12.2013, від 29.12.2014, від 08.06.2015 та від 02.07.2015 строк дії договору оренди за згодою сторін продовжувався відповідно до 31.12.2013, до 31.12.2013, до 31.12.2014, до 01.04.2015, до 01.08.2015, до 31.12.2015 /а.с.21-27/.

Згідно з Актом прийому-передачі нерухомого майна від 12.11.2015 відповідачем повернуто позивачу 18 кв.м орендованої частини привокзальної площі /а.с.44/.

17.11.2015 між сторонами підписано договір про внесення змін до договору оренди, яким змінено площу нерухомого майна та передано в оренду майно площею 9,0 кв. м, яке за актом прийому-передачі в оренду нерухомого майна від 29.01.2016 прийняте відповідачем у строкове платне користування /а.с.28-29, 33/.

З 01.12.2015 розпочата господарська діяльність ПАТ "Укрзалізниця", яке відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та Статуту ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Статут) утворено на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, що реорганізовані шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" №4442-VI від 23.02.2012 та ч.2 загальних положень Статуту ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №735 від 02.09.2015 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 №938), ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

На виконання рішень правління, відбулася зміна внутрішньої структури публічного акціонерного товариства "Українська залізниці".

Отже колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з 01.12.2015 орендодавцем за договором оренди державного майна №755-2009 від 20.08.2009 стало Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця".

У зв`язку з чим, додатковим договором від 29.01.2016 до договору оренди внесено зміни та встановлено, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 20.08.2009 № 755-2009 є ПАТ "Укрзалізниця" та по тексту договору оренди найменування Відокремленого підрозділу "Вокзал станції Рівне" Державного територіального галузевого об`єднання "Львівська залізниця" змінено на виробничий структурний підрозділ "Вокзал станції Рівне" регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

Додатковими договорами від 01.04.2016, від 30.06.2016, від 01.08.2016, від 17.11.2016, від 01.04.2017,від 08.06.2017 продовжувалась дія договору оренди до 30.06.2016, 31.07.2016, 31.10.2016, 31.03.2017, 30.06.2017, 31.10.2017 відповідно /а.с.34-40/.

У червні 2017 року була створена філія "Пасажирська компанія", до складу якої увійшов виробничий підрозділ "Вокзал станції Рівне".

Наказом ПАТ "Українська залізниця" від 27.01.2017 № 54 (із змінами наказом від 27.12.2018 № 792) введено в дію Положення про філію "Пасажирська компанія" акціонерного товариства "Укрзалізниця" (надалі - Положення).

Згідно із п. 2.1 Положення, філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені та в інтересах Товариства. Згідно з п. 10.5 Положення, АТ "Укрзалізниця" наділяє філію та її структурні підрозділи правами від імені товариства виступати позивачем, в тому числі цивільним, та відповідачем у судах всіх інстанцій,з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі. Підпунктом 10 п. 5.5 Положення передбачено, що керівник філії на підставі довіреності та у межах своїх повноважень, зокрема має право представляти інтереси товариства в судах, в тому числі в судах загальної юрисдикції, в господарських та адміністративних судах.

Наказом ПАТ "Укрзалізниця" від 02.03.2017 № 126 (із змінами згідно з наказом ПАТ "Укрзалізниця" від 04.08.2017 № 518) введено в дію структуру філії "Пасажирська компанія.

Структурний підрозділ "Вокзал станції Рівне" регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" був підпорядкований шляхом приєднання його до філії "Пасажирська компанія" ПАТ "Укрзалізниця", як виробничий підрозділ вокзал станції Рівне філії "Пасажирська компанія" ПАТ "Укрзалізниця", у зв`язку з чим 07.12.2017 був укладений додатковий договір до договору оренди.

Додатковим договором від 07.12.2017 до договору оренди від імені ПАТ "Укрзалізниця" орендодавцем було визначено філію "Пасажирська компанія", балансоутримувачем - виробничий підрозділ "Вокзал станції Рівне" філії "Пасажирська компанія" та встановлений строк дії договору оренди по 31.12.2017 /а.с.42/.

У подальшому, додаткових угод про продовження або встановлення нових строків дії договору оренди не укладалось.

16.07.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію №166 з повідомленням останнього про припинення договору оренди з 30.06.2018 та з проханням звільнити орендоване майно та сплатити орендну плату за весь період фактичного користування орендованим майном. До претензії долучено акти приймання передачі (повернення) майна /а.с.45-46/.

Вказану претензію відповідач отримав 24.07.2018, а 31.07.2018 надав відповідь на претензію, у якій просив надати у належний спосіб весь пакет документів, якими обґрунтовується як розірвання самого договору оренди, так і всі можливі санкції в разі припинення договірних стосунків /а.с.47-48/.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже з урахуванням ч. 4 ст. 284 ГК України, оскільки додатковим договором від 07.12.2017 продовжено строк дії договору лише на 2 місяці, апеляційний суд вважає, що строк дії договору оренди після 31.12.2017 продовжився з 01.01.2018 по 30.06.2018 (з 01.01.2018 по 28.02.2018, з 01.03.2018 по 30.04.2018 та з 01.05.2018 по 30.06.2018).

12.10.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію № Пк-7/478 з проханням звільнити орендоване майно та повернути його балансоутримувачу, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення /а.с.49-51/.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів від 31.10.2018 №938 "Деякі питання акціонерного товариства "Українська залізниця", змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та товариство перейменоване в акціонерне товариство "Українська залізниця".

Рішенням наглядової ради АТ "Укрзалізниця" від 11.10.2019 (протокол № А-10/16-19 Ком.т.) створено філію (відокремлений підрозділ) "Вокзальна компанія" АТ "Укрзалізниця" (позивач), керівництву Філії "Вокзальна компанія" АТ "Укрзалізниця" видано Довіреність НМК 619816/НМК 619817 від 07.10.2020, засвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В. та зареєстровану в реєстрі за № 3884. Отже об`єкт оренди почав обліковуватися на балансі позивача.

Оскільки відповідач не звільнив займану площу, продовжив без відповідних правових підстав користуватися майном, позивач звернувся із позовом до Господарського суду Рівненської області про звільнення займаної площі та стягнення з ТОВ "Рівне-Преса" 66 480,66 грн боргу по орендній платі та експлуатаційних витратах та 15 930,00 грн - 15 % штрафу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1 та 2 ст. 283 ГК України (в редакції чинній на час укладення договору) визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 3 ст. 283 ГК України об`єктом оренди можуть бути, серед іншого, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином оскільки як уже було встановлено апеляційним господарським судом спірний договір оренди є припиненим з 30.06.2018, то у відповідача виник обов`язок з повернення орендованого майна орендодавцю.

При цьому у п. 2.5 договору оренди зазначено, що разі припинення дії договору оренди майно повертається балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання - передачі (п. 2.6 договору).

Згідно з п. 10.9 договору оренди майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Однак матеріали справи не містять підписаного орендарем акту приймання-передачі майна, який засвідчував би факт повернення відповідачем спірного майна, що свідчить про продовження користування орендарем спірним майном, а тому місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги щодо звільнення ТОВ "Рівне-Преса" займаної площі 9,00 кв.м, яка розташована на привокзальній площі вокзалу станції Рівне філії "Вокзальна компанія" АТ "Українська залізниця", що знаходиться за адресою: м. Рівне, площа Привокзальна, 1.

У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання передавання включно. Закінчення строку дії не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу (п. 3.8 договору).

Таким чином, у відповідача існує обов`язок зі сплати орендної плати до дня повернення майна за актом приймання-передавання, а закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплати орендної плати за користування майном.

За умовами п. 3.1 договору оренди (в редакції додаткового договору від 08.06.2017) орендна плата визначається на підставі "Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна", затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786.

Орендна плата, визначена за домовленістю сторін, з 01.05.2017 становить 1314 грн без ПДВ

Відповідно до п. 3.3 договору оренди (в редакції додаткового договору від 07.12.2017) орендна плата за листопад 2017 року до завершення дії договору визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за звітний місяць.

Здійснивши перевірку правильності розрахунків позивача орендної плати та експлуатаційних втрат, з урахуванням неподання відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів на спростування наявності такої заборгованості та її розміру, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ "Українська залізниця" в особі філії "Вокзальна компанія" АТ "Українська залізниця" про стягнення 66 480,66 грн боргу по орендній платі та експлуатаційних витратах.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містить будь-яких заперечень апелянта щодо розміру орендної плати та експлуатаційних витратах заявлених позивачем до стягнення, натомість доводи відповідача зводяться до того, що договір оренди державного майна №755-2009 від 20.08.2009 є удаваним правочином, який вчинений для приховання іншого правочину договору оренди землі, а також до того, що вказаний договір на його думку є нікчемним. Однак колегія суддів не приймає до уваги такі доводи скаржника з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, принцип договірного регулювання правовідносин, утілений у чинному законодавстві, дозволяє сторонам договору на власний розсуд визначати свої взаємні права та обов`язки.

У свою чергу колегія суддів звертає увагу на те, що сторони, врахувавши встановлену законом свободу договору, визначили предметом договору державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, зокрема, частину привокзальної площі, розташованої за адресою: м. Рівне, площа Привокзальна, 1.

Крім того з поданого позивачем наказу Регіонального відділення фонду державного майна України по Рівненській області від 27.01.2016 №29 та реєстру договорів оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця», апеляційним судом встановлено, що об`єкт оренди за спірним договором - частина привокзальної площі площами 15 кв.м та 12 кв.м був переданий до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» /а.с.180-181/

Тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо фіктивності договору та його нікчемності, оскільки предметом договору є державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно (частина привокзальної площі), а не земельна ділянка як про це стверджує апелянт.

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що відповідно до ст. 3 ЦК України однією з загальних засад цивільного законодавства є добросовісність.

Принцип добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium «не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці». Таким чином, добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Займана позиція відповідача про те, що даний договір є фіктивним та нікчемним, суперечить попередній поведінці відповідача, який до цього уклав спірний договір та з 20 серпня 2009 року по 12.10.2018 (дата останньої оплати здійсненої відповідачем по договору) виконував свої зобов`язанні за ним в частині оплати, а тому така поведінка відповідача є недобросовісною.

Щодо заявленого до стягнення штрафу за договором оренди державного майна №755-2009 від 20.08.2009, суд виходить з наступного.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 ЦК України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до п. 10.8 договору оренди у разі припинення або розірвання договору майно протягом п`яти робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

При цьому у пункті 9.4 договору оренди сторони узгодили, що у разі порушення п. 10.8 договору оренди, а саме - повернення орендованого майна пізніше встановленого строку, орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 15% від вартості об`єкту оренди, визначеної у звіті про незалежну оцінку.

В обґрунтування позовних вимог позивач у своїх розрахунках штрафу посилається на висновок про вартість майна, складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експерт-Рівне-Консалт», відповідно до якої ринкова вартість майна станом на 31.03.2012 становить 106 200,00 грн /а.с.65/. Тобто 15% від 106 200 грн дорівнює розміру штрафу заявленого позивачем до стягнення.

Колегія суддів зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі не оспорює арифметичну правильність нарахування суми штрафу, а тому з урахуванням положень ст. 269 ГПК України щодо меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про правомірність задоволення позовних вимог судом першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Відповідно до част. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки в судове засідання 23.02.2022 учасники справи явку повноважних представників не забезпечили, тому датою ухвалення постанови у цій справі № 918/745/21 є дата складення повного тексту постанови.

Керуючись ст. 233, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне-Преса" на рішення Господарського суду Рівненської області від 21.12.2021 у справі №918/745/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 21.12.2021 у справі №918/745/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/745/21 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "28" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Тимошенко О.М.