ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню частково

21.02.2022м. Дніпро№ 904/6208/19

Суддя Соловйова А.Є., розглянувши заяву вих.№20/07 від 25.01.2022 Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до: Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат в загальній сумі 13 830 009,11 грн

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Демченко А.Г., довіреність №2 від 31.12.2021

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - відповідач) про стягнення основного боргу в сумі 6 182 087,33 грн; пені в сумі 476 816,77 грн; 3% річних в сумі 1 894 072,97 грн та інфляційних втрат в сумі 5 277 032,04 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2020 позов задовольнити частково. Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, провулок Дежньова, 9, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ) 6 182 087,33 грн основного боргу, 1 894 072,97 грн 3% річних; 5 277 032,04 грн інфляційних втрат; 238 408,39 грн пені; 207 450,14 грн судового збору.

13.07.2020 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2020 видано наказ.

31.01.2022 від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" надійшла заява вих.№20/07 від 25.01.2022, в якій заявник просить суд визнати наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 по справі №904/6208/19 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 31.01.2022 призначено розгляд заяви Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" вих.№20/07 від 25.01.2022 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню до розгляду в судовому засіданні на 10.02.2022 о 09:40 год.

03.02.2022 від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшло заперечення на заяву боржника про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання, призначене на 10.02.2022, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судове засідання з`явився представник заявника, підтримав заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 10.02.2022 відкладено розгляд заяви Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" вих.№20/07 від 25.01.2022 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню на 14.02.2022 о 10:15 год.

Зобов`язано Комунальне підприємстве теплових мереж "Криворіжтепломережа" надати:

- докази сплати всієї суми основного боргу, в розмірі 6 182 027,33 грн, стягнутого згідно з наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 у справі №904/6208/19;

- належним чином засвідчену копію договору №90/1340 від 22.12.2021.

14.02.2022 Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" подані пояснення вих.№28/07 від 11.02.2022.

В судовому засіданні, призначеному на 14.02.2022, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судове засідання з`явився представник заявника, підтримав заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 14.02.2022 відкладено розгляд заяви Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" вих.№20/07 від 25.01.2022 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню на 21.02.2022 о 12:45 год.

В судове засідання, призначене на 21.02.2022, представник позивача (стягувача) не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судове засідання, з`явився представник боржника, підтримав подану заяву.

Розглянувши заяву Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа, дослідивши наявні у справі матеріали суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

В обґрунтування заяви боржник посилається на наступне.

13.07.2020 Господарським судом Дніпропетровської області по справі №904/6208/19 було видано наказ про примусове виконання стягнення боргу.

На виконанні у Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №62942302 щодо примусового виконання зазначеного судового наказу.

Відповідно до Акту звіряння розрахунків станом на 31.05.2021 між КПТМ «Криворіжтепломережа» та AT «НАК «Нафтогаз України», на час звіряння існувала заборгованість за Договором постачання природного газу №3252/1718/ТЕ-5/ПТ від 26.09.2017 становить 13 465 962,08 грн., з яких: інфляційні витрати - 5 159 179,96 грн., проценти річних - 1 894 072,97 грн., пеня -238 408,39 грн.

Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 року №1730-VIII зі змінами відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 року №1639-ІХ визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 року №1730-VIII зі змінами відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 року №1639-ІХ на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а так послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілення та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону.

КПТМ «Криворіжтепломережа» сплатило залишок основного боргу за Договором постачання природного газу №3252/1718/ТЕ-5/ПТ від 26.09.2017 в розмірі 6 174 030,76 грн. - 24.12.2021, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 23.12.2021.

Сплата КПТМ «Криворіжтепломережа» основного боргу за Договором постачання природного газу №3252/1718/ТЕ-5/ПТ від 26.09.2017 свідчить про виконання своїх зобов`язань перед постачальником, однак подальше стягнення неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості значно погіршить фінансове становище як для підприємства так і для кінцевих споживачів міста.

В своїх запереченнях, Стягувач зазначає, що наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 у справі №904/6208/19 перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Стягувач вказує, що статтею 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення №1730-VIII від 03.11.2016 (з урахуванням внесених змін) запроваджений механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановлена заборона на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до 01.06.2021.

Стягувач звертає увагу, що вказана стаття визначає саме списання нарахованої неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних. Але заявником не підтверджено доказами самого факту списання коштів (пені, інфляційних втрат та 3% річних) зазначених у виконавчому документі. В матеріалах заяви відсутні докази стосовно порядку (механізму) такого списання зазначених нарахувань.

Стягувач наголошує на тому, що приписи Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення №1730-VIII від 03.11.2016 не наділяють суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв`язку із прийняттям вказаного вище Закону. Адже в цьому Законі відсутня пряма вказівка на вчинення такої дії, також відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов`язання.

Стягувач вказує, що наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 у справі №904/6208/19 підлягає примусовому виконанню, рішення суду не скасоване). Обов`язок боржника щодо невиконаного ним в обумовлений сторонами строк зобов`язання за договором №3252/1718-ТЕ-5/ПТ від 26.09.2017 не є припиненим або добровільно виконаним боржником або іншою особою. Наказ суду був виданий за наявності відповідної правової підстави та не створює для боржника обов`язків, які не передбачені рішенням суду.

Наявність Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення №1730-VIII від 03.11.2016 не виключає застосування норм статті 526 Цивільного кодексу України щодо виконання зобов`язання належним чином. Тому зобов`язання боржника є дійсним та не припиненим.

Боржник не є учасником процедури врегулювання заборгованості згідно із Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення №1730-VIII від 03.11.2016 (в редакції чинній на даний момент). Боржником не надано доказів звернення його до органу виконавчої влади із зазначеними у ст. 3 цього Закону документами для включення його до Реєстру.

З даних Реєстру, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону, не вбачається, що боржник включений до нього в частині врегулювання заборгованості саме перед НАК Нафтогаз України як стягувачем у справі №904/6208/19 (виконавче провадження №62942302).

Відповідно до статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);

2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №910/8665/17.

Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.2021 №1639-IX (далі - Закон №1639-ІХ) набрав чинності 29.08.2021.

Вказаним Законом, між іншим, внесено зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII від 03.11.2016 (далі - Закон №1730-VIII).

Приписами ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в редакції, з урахуванням змін, внесених Законом №1639-IX, визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

На відміну від приписів ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", законодавець не обмежив дію Закону №1730-VIII на суб`єктів, в залежності від включення їх до Реєстру.

Згідно із ст. 7 Закону №1730-VIII, із змінами, внесеними Законом №1639-ІХ, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Як вбачається яз матеріалів справи, присуджена до стягнення з відповідача за результатами розгляду справи №904/6208/19 заборгованість виникла внаслідок несвоєчасних розрахунків відповідача за отриманий природний газ, тобто, за енергоносії.

Відповідно до наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 у справі №904/6208/19 з відповідача (боржника) на користь позивача(стягувача) стягнуто суму основного боргу за договором купівлі - продажу природного газу в розмірі 6 182 087,33 грн основного боргу, 1 894 072,97 грн 3% річних; 5 277 032,04 грн інфляційних втрат; 238 408,39 грн пені; 207 450,14 грн судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, сума основного боргу в розмірі 6 182 087,33 грн за договором постачання природного газу №3252/1718/ТЕ-5/ПТ від 26.09.2017 відсутня.

Це підтверджується платіжними дорученнями №2 від 23.12.2021, №12 від 29.08.2019, №13 від 01.11.2019, №14 від 27.12.2019 та актам звіряння розрахунків, складеними між сторонами, станом на 31.05.2021.

Позивач не оспорив факт погашення суми основного боргу в розмірі 6 182 087,33 грн.

Судом встановлено та не заперечується сторонами те, що погашення частини боргу відбулося до 01 червня 2021 року.

Враховуючи викладене, суд погоджується із позицією відповідача, що на відносини сторін у даному випадку розповсюджуються норми ч. 2 ст. 7 Закону №1730-VIII.

Запроваджений Законом механізм списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, виключає правомірність примусового стягнення з відповідача зазначеної заборгованості.

При цьому, у поданих запереченнях стягувач стверджує, що підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню може бути саме факт списання нарахованої неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, проте заявником не підтверджено доказами факту списання коштів, зазначених у спірному виконавчому документі.

З цього приводу суд зазначає, що термін "списання заборгованості", не є цивільно-правовим терміном, він застосовується у сфері організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності, які ґрунтуються , у тому числі, на принципах:

- повного висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

- нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів;

- превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Проаналізувавши Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", суд зазначає, що встановлений законодавцем обов`язок списати заборгованість з неустойки, 3% річних, інфляційних витрат, має на меті вилучення з обліку кредитора, та, як наслідок, звільнення боржника від додаткового навантаження, в умовах повного виконання основного зобов`язання задля забезпечення досягнення мети Закону №1730-VIII, а саме забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Суд зауважує, що встановлений Законом обов`язок списати заборгованість виникає у стягувача з моменту набрання ним чинності. Заперечення позивача, в умовах чітко встановлених та підтверджених судом в межах цієї справи боргових зобов`язань, не може впливати на права відповідача бути вільним від боргів, які підлягають списанню.

Стягувач, заперечуючи проти задоволення заяви відповідача, посилається на те, що боргові зобов`язання (пеня, 3% річних, інфляційні втрати) не обліковані в реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, у зв`язку з чим на них не розповсюджується дія ст. 7 Закону №1730-VIII.

Зі змісту абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №1730-VIII до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону віднесена заборгованість за спожиті енергоносії та заборгованість з різниці в тарифах. Під процедурою врегулювання заборгованості законодавець визначив заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

З контекстного змісту Закону №1730-VIII випливає, що вказана вище заборгованість та заборгованість з 3% річних, пені, інфляційних витрат відокремлені законодавцем, хоча остання заборгованість включається у довідку для включення в реєстр, але вона відображається із основною заборгованістю, яка підлягає врегулюванню згідно з Законом.

Неможливість внесення до реєстру основної заборгованості, яка погашена станом на 01 червня 2021 року, на погляд суду, унеможливлює та робить недоцільним внесення заборгованості зі сплати пені, 3% річних та інфляційних витрат, в умовах відсутності боргу, який підлягає врегулюванню за Законом.

Така позиція суду узгоджується із ч.2 ст. 7 Закону №1730-VIII, за якою нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 01 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01 червня 2021 року.

Таким чином, відсутність основного боргу та обов`язок списати неустойку (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних з дня набрання чинності Законом, виключає будь - який їх облік у реєстрі, який формується з нової редакції після набрання Законом чинності.

Стосовно доводів позивача відносно обов`язковості судового рішення, яким стягнуто спірну заборгованість в межах справи №904/6208/19, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення статті жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Суд у даному випадку враховує практику Європейського суду з прав людини про те, що очікування особи від виконання рішення суду на його користь є майном.

Суд зауважує, що мета Закону №1730-VIII полягає у забезпечені загального інтересу та інтересів суспільства - забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, діяльність яких пов`язана із виконанням житлово-комунальних послуг, які визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, дія держави, пов`язана із запровадженням процедури списання заборгованості, визначеної ст. 7 Закону №1730-VIII, у даному випадку не виходить за межі ст. 1 Першого протоколу Конвенції.

Суд також, звертає увагу, що ст. 8 Закону №1730-VIII законодавець запровадив гарантії забезпечення прав та інтересів кредиторів в умовах реалізації механізмів оздоровлення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

За приписами ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи погашення частини суми боргу до 01.06.2021 та відсутність правових підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку із запровадженням механізму забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, наявні підстави для визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 у справі №904/6208/19 таким що не підлягає виконанню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу за договором купівлі - продажу природного газу в розмірі Вимоги заявника про визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 у справі №904/6208/19 таким що не підлягає виконанню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі 207 405,14 грн. не підлягають задоволенню.

Судові витрати із сплати судового збору були розподілені за результатами розгляду справи відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Норми статті 7 Закону №1730-VIII не розповсюджуються на заборгованість із відшкодування судових витрат.

Керуючись статтями 13, 14, 73, 74, 86, 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа №20/07 від 25.01.2022 про визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 таким, що не підлягає виконанню у справі №904/6208/19 - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 у справі №904/6208/19 про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (ідентифікаційний код: 03342184; місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Дежньова, 9) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код: 20077720; місцезнаходження: 01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6) суми основного боргу за договором купівлі - продажу природного газу в розмірі 6 182 087,33 грн основного боргу, 1 894 072,97 грн 3% річних; 5 277 032,04 грн інфляційних втрат; 238 408,39 грн пені.

Відмовити у задоволенні решти вимог, викладених в заяві Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа №20/07 від 25.01.2022.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 21.02.2022, та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 22.02.2022.

Суддя А.Є. Соловйова