ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"03" лютого 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/729/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Оллтех, м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Панком, с. Минай Ужгородського району Закарпатської області

про стягнення 161 049 грн. 06 коп. заборгованості за поставлений товар (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог),

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Райніш М.І.

представники:

Позивача не з`явився

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Товариством з обмеженою відповідальністю Оллтех, м. Ужгород Закарпатської області заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Панком, с. Минай Ужгородського району Закарпатської області про стягнення 161 469 грн. 02 коп. заборгованості за поставлений товар.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року відкрито провадження у справі № 907/729/21 в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року задоволено заяву позивача б/н від 07.12.2021 року (вх. № 02.3.1-02/8963/21 від 08.12.2021 року) про зменшення позовних вимог, якою останній просить стягнути з відповідача 161 049 грн. 06 коп. заборгованості за поставлений товар.

У підготовче засідання сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися.

Разом з тим, відповідач у поданих до суду заявах б/н, б/д (вх. вх. № 02.3.1-02/9094/21, № 02.3.1-02/9113/21 від 14.12.2021 року) про визнання позову просив розглядати дану справу за його відсутності, за наявними у справі матеріалами.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно з приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позивач просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач своєчасно не виконав умови Договору поставки товару № 02/01-2018 від 01.01.2018 року в частині взятих на себе договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого в нього виникла та рахується заборгованість, яка склала суму 161 049 грн. 06 коп., що підлягає стягненню з ТОВ Панком у примусовому порядку.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві на позовну заяву б/н від 03.11.2021 року (вх. № 02.3.1-02/7895/21 від 03.11.2021 року) відповідачем наведено контррозрахунок існуючої заборгованості, яка, на його думку, складає 77 214 грн. 02 коп. Крім того, ним зазначено про пропуск позивачем строку позовної давності, що у спорах, які випливають із поставки товарів неналежної якості, складає шість місяців.

У доповненні до відзиву б/н, б/д (вх. № 02.3.1-02/8662/21 від 29.11.2021 року) відповідач, із посиланням на банківські платіжні документи, конкретизував наявні між сторонами грошові зобов`язання та вказав, що позивачем безпідставно не включено суми здійснених ним проплат, згідно з видатковими накладними та рахунками-фактурами, до актів звірок.

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ

30.11.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, де позивач зазначив, що в акті звірки станом на 31.12.2020 року зафіксована заборгованість відповідача з усіх операцій, включно з оплатами за попередні періоди в сумі 175 542 грн. 02 коп. Позивач стверджує, що заборгованість у наведеному розмірі підтверджена ТОВ Панком, як така, що відповідає даним його бухгалтерського обліку на вказану дату. Вказує, що за період із 01.01.2021 року до моменту пред`явлення позову до суду відповідачем частково погашено існуючу заборгованість, відтак, сума, що підлягає стягненню з останнього, становить 161 049 грн. 06 коп. Із приводу доводів ТОВ Панком про сплив позовної давності зазначає, що договором, укладеним між сторонами, передбачено, що закінчення терміну його дії не є підставою для припинення зобов`язань із поставки та оплати товару.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Панком заявою б/н, б/д (вх. № 02.3.1-02/9113/21 від 14.12.2021 року) в порядку ст. 191 ГПК України заявлені в даній справі позовні вимоги у розмірі 161 049 грн. 06 коп. визнав у повному обсязі.

Розглянувши заяву відповідача про визнання позову, суд зазначає, що, відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що заява, подана відповідачем в порядку ст. 191 ГПК України про визнання ним позову, підписана уповноваженою особою; визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Оллтех (постачальником, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Панком (покупцем, відповідачем у справі) було укладено Договір поставки товару № 02/01-2018 (далі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити товар згідно попереднього замовлення покупця і передати покупцю на умовах, визначених даним Договором, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах, визначених даним Договором.

Згідно з п. 4.4. Договору, сума Договору складає 2 000 000 грн. з ПДВ.

У розділі 5 Договору сторонами обумовлений порядок розрахунків, зокрема, покупець здійснює 100% оплату шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок постачальника згідно рахунку-фактури чи специфікації на поставку замовленої партії товару. Оплата за товар та послуги повинна бути здійснена протягом 30 календарних днів після дати отримання товару, що засвідчують належним чином оформлені видаткові накладні та акти виконаних послуг (п. 5.1. Договору).

У відповідності до п. 7.1. Договору, даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року при умові повних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 7.3. Договору, якщо не пізніше, ніж за один календарний місяць до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не попередить іншу сторону про припинення цього Договору у письмовій формі, цей Договір вважається продовженим на наступні 12 календарних місяців на таких самих умовах.

Закінчення терміну дії Договору не звільняє сторони від виконання умов даного Договору по поставці та оплаті товару (п. 8.4. Договору).

На виконання умов Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю Оллтех було поставлено, а відповідачем прийнято у власність товар, загальна вартість якого становить 281 139 грн. 92 коп., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними № РН-0000283 від 08.07.2019 року, № РН-0000391 від 10.08.2018 року, № РН-0000396 від 10.08.2018 року, № РН-0000405 від 15.08.2018 року, № РН-0000434 від 03.09.2018 року, № РН-0000545 від 28.10.2019 року, № РН-0000557 від 31.10.2019 року, № РН-0000549 від 06.11.2019 року, № РН-0000663 від 16.12.2019 року та № РН-0000415 від 22.07.2020 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак, відповідач своєчасно повної оплати поставленого йому товару не здійснив.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару стала підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 161 049 грн. 06 коп. заборгованості по оплаті за поставлений товар у примусовому порядку.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново господарськими визнаються цивільно правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору в суді, обставини спору оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Поряд з цим, частиною 2 статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині повної оплати за поставлений на підставі видаткових накладних товар, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 161 049 грн. 06 коп.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 161 049 грн. 06 коп. за поставлений товар.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки товару у розмірі 161 049 грн. 06 коп. є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем визнаними у повному обсязі.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд бере до уваги, що викладені вище обставини відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані, а заявлені позовні вимоги визнані ним у повному обсязі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

За змістом ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Враховуючи приписи ст. ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги визнання відповідачем позовної вимоги майнового характеру до початку розгляду справи по суті, позивачу із державного бюджету підлягає поверненню сума 1 211 грн. 02 коп. (50 % від суми 2 422 грн. 04 коп. судового збору), а решта суми судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в даній справі, підлягає віднесенню на відповідача в розмірі 1 211 грн. 02 коп.

Разом з тим, у відповідності до ст. 7 Закону України Про судовий збір, cплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, в разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті у розмірі 50 відсотків від судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, позивачу із державного бюджету належить повернути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 02 коп. після подання ним відповідного клопотання про повернення судового збору в порядку ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 130, 191, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Панком, вул. Свободи, будинок 4, с. Минай, Ужгородський район, Закарпатська область, 89422 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 31544492) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Оллтех, вул. Насипна, будинок 46/1, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 33614498) суму 161 049 (Сто шістдесят одна тисяча сорок дев`ять гривень) грн. 06 коп. заборгованості за поставлений товар, а також суму 1 211 (Одна тисяча двісті одинадцять гривень) грн. 02 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 21.02.2022 року.

Суддя Пригара Л.І.