ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022 Справа № 904/7366/21

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Орєшкіна Е.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 у справі №904/7366/21 (суддя Золотарьова Я.С.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Дніпровського державного аграрно-економічного університету м.Дніпро в особі Новомосковського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету, м.Новомосковськ, Дніпропетровська область

про стягнення збитків у розмірі 1359,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровського державного аграрно-економічного університету м. Дніпро в особі Новомосковського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету про стягнення збитків у розмірі 1359,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу №9450/19-БО(Т)-4 від 29.12.2018.

Пунктом 2.1. договору постачальник передає споживачу у березні 2019 замовлений обсяг природного газу в кількості 17,000 тис.куб.м.

Позивач вказує, що у березні 2019 відповідач спожив природний газ в обсязі меншому на 5,943 тис.куб.м. (на 34,96%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до пункту 2.1. договору. У зв`язку із чим позивачем на підставі пунктів 3.13. та 5.7. договору нараховано відповідачу збитки у розмірі 1359,66 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 у справі №904/7366/21 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Новомосковського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету про стягнення збитків у розмірі 1359,66 грн. - відмовлено повністю.

Ухвалюючи рішення господарський суд виходив з обставин того, що позивачем не надано доказів на підтвердження реальності понесення ним збитків та не доведено втрат, спричинених відхиленням відповідачем від обумовлених обсягів спожитого природного газу. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що передбачений у договорі порядок розрахунку збитків, за відсутності факту реально понесених збитків, не є підставою для розрахунку та стягнення збитків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (АТ "НАК "Нафтогаз України", позивач) звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 у справі №904/7366/21 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує на те, що відносини у сфері використання природного газу регулюються Законом України "Про ринок природного газу", який є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до Цивільного та Господарського кодексів України, та незалежно від того, що загальні правила відшкодування збитків викладені в положеннях вказаних вище кодексів України, порядок відшкодування збитків, завданих суб`єктам ринку природного газу у правовідносинах між постачальниками та споживачами природного газу імперативно регулюються Розділом VI Правил постачання природного газу, застосування яких є обов`язковим до даного виду правовідносин.

Позивача стверджує, що передбачені нормами спеціального права стягнення збитків у випадку відхилення фактичного обсягу природного газу від планового не суперечить нормам загального права, передбаченого ст.224-225 Господарського кодексу України, а лише доповнюють в частині визначення та розміру збитків.

Протиправна поведінка виявилась у тому, що за наявності укладеного між сторонами Договору та погоджених заявках споживача стосовно споживання відповідних обсягів щомісячно, Відповідач не вчиняв жодних дій щодо повідомлення у порядку, встановленому п.2.2., 2.4. Договору щодо відповідного зменшення/збільшення до визначеного рівня споживання за відповідний місяць, не здійснивши відповідного коригування також згідно умов п. 10 розділу VI Правил постачання природного газу.

Наявність відповідних збитків полягають у тому, що у спірний період Відповідачем на підставі укладеного між сторонами Договору спожито природного газу менше ніж на 5% ніж погоджено Позивачем, що підпадає під визначення "Не одержані нею доходи" у розумінні ч.2 ст.224 ГК України.

Матеріалами справи підтверджується, що Відповідач не вчиняв жодних дій щодо повідомлення у порядку встановленому п.2.2., 2.4. Договору, п. 10 розділу VI Правил постачання природного газу щодо відповідного коригування до визначеного рівня споживання за відповідний місяць, підписувались відповідні акти приймання - передачі обсягів газу, що свідчить про обізнаність Відповідача про фактичне відхилення обсягів газу у спірний період.

Вині Відповідача у завданні Позивачу збитків у заявленому до стягнення розмірі підтверджується встановленими обставинами справи. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування презумпцію своєї вини у порушенні обумовленого Договором зобов`язання щодо споживання визначеного обсягу природного газу, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про намір Відповідача здійснити відповідне повідомлення, як не містять доказів і існування непереборних обмежень у реалізації таких правомочностей.

Апелянт вважає, що з огляду на наведене, в діях Відповідача в контексті спірних правовідносин сторін наявний склад цивільного правопорушення, що згідно з приписами ст.ст. 22, 611 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України, ч.5 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу", пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу є підставами для відшкодування збитків.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

17.12.2021 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив відповідача, в якому звернуто увагу, що відбулось перейменування відповідача. Наказом Міністерства освіти і науки №711 від 28.05.2020 найменування змінено на Дніпровський державний аграрно-економічний університет в особі Відокремленого структурного підрозділу "Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету" (скорочено - ВСП "НФК ДДАЕУ").

Відповідач у своєму відзиві вказує, що не згоден з поданою позивачем апеляційною скаргою, заперечує у задоволенні апеляційної скарги позивача і вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 у справі №904/7366/21 прийнято з дотриманням норм матеріального права, в повному обсязі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи.

Вказує на те, що згідно Положення про Відокремлений структурний підрозділ "Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету", ВСП "НФК ДДАЕУ" є відокремленим структурним підрозділом Університету з окремими правами юридичної особи та бюджетним навчальним закладом, що фінансується виключно з Державного бюджету України. Відповідач працює на засадах неприбутковості і підпорядковується Міністерству освіти і науки України. В теперішній час, у зв`язку з відсутністю повного і належного фінансування з боку держави, відповідач перебуває в тяжкому фінансовому становищі. Бюджетні кошти, що надходять на рахунок ВСП "НФК ДДАЕУ" з Міністерства освіти і науки України через Дніпровський державний аграрно-економічний університет, мають спеціальне бюджетне призначення та надходять нерівномірними сумами, нерідко із затриманням. Внаслідок цього, відповідачем несвоєчасно були виконані зобов`язання згідно умов Договору №9450/19-БО(Т)-4 постачання природного газу, укладеного 29.10.2018. Зазначає, що на момент розгляду даної справи у першій інстанції зобов`язання відповідача були виконані в повному обсязі. Вважає, що відповідач (бюджетний навчальний заклад із неналежним та неповним фінансуванням) не завдав позивачеві (газовому монополісту) дійсно значущих не передбачуваних збитків. Позивачем у даній справі не надано доказів на підтвердження реальності понесених ним значних збитків та не доведено наявності великих обсягів втрат, спричинених відхиленням відповідачем від обумовлених об`ємів спожитого природного газу.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.09.2021 поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 у справі №904/7366/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 у справі №904/7366/21; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Дніпровським державним аграрно-економічним університетом м. Дніпро в особі Новомосковського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету (споживач) укладено договір постачання природного газу №9450/19-БО(Т)-4 від 29.12.2018 (а.с.34, далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, за кодом ДК 021:20-6 - Газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (пункт 1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що постачальник передає споживачу у березні 2019 замовлений обсяг природного газу в кількості 17,000 тис.куб.м.

Відповідно до пункту 3.8. Договору, приймання передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 4.2. Договору погоджено, що ціна за 1 000 куб метрів газу становить 6235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 7482,61 грн.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами, шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 3.13. Договору передбачено, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1. договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

- 3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7. Договору передбачено, що відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 пункту 3.13 цього Договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до пункту 6.2. Договору споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 договору.

Згідно з підпунктом 4 пункту 6.3. Договору постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов пункту 2.1 цього Договору у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Позивачем на адресу відповідача було направлено акт-претензію, в якому позивач зазначив, що у березні 2019 відповідач спожив природний газ в обсязі меншому на 5,943 тис.куб.м. (на 34,96%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до пункту 2.1 договору та вимагав сплатити збитки на підставі пунктів 3.13 та 5.7 договору у розмірі 1359,66 грн.

Відповідач направив на адресу позивача лист, в якому просив продовжити термін відшкодування збитків до 20.09.2019.

У зв`язку з тим, що відповідач не сплатив вказаної суми коштів, позивач звернувся із позовною заявою про стягнення збитків у розмірі 1359,66 грн. в судовому порядку.

За наслідками розгляду позовної заяви АТ "НАК "Нафтогаз України" господарським судом ухвалено оскаржуване рішення.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За приписами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки.

Так, відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

В апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що порушення умов укладеного між сторонами договору, а саме споживання відповідачем у березні 2019 року природного газу в обсязі меншому на 5,943 тис.куб.м. (на 34,057%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до умов Договору, є підставою для відшкодування збитків у сумі 1359,66 грн.

Також позивач посилається на спеціальні нормативно-правові акти Закон України "Про ринок природного газу", Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, зазначаючи, що Правилами також передбачено право постачальника вимагати відшкодування збитків споживачем у разі якщо останній не дотримався встановленого сторонами обсягу споживання природного газу, а також те, що відносини у сфері використання природного газу регулюються вказаним вище Законом, який є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до Цивільного та Господарського кодексів України.

Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Визначення поняття збитків наводиться також у частині другій статті 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідальність за порушення господарського зобов`язання у вигляді стягнення збитків настає за умов встановлення вини порушника (сторони договору). Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Стаття 225 Господарського кодексу України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто, саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Отже, доводи позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню останнім перед судом.

Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто, саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за визначеною формулою.

Згідно з пунктом 6 частини п`ятої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити такі істотні умови, зокрема порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Правил постачання природного газу (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

Пунктом 3 розділу VI Правил постачання природного газу (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, зокрема, що за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням відповідних вимог.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Тобто, у вищевказаних спеціальних нормах Правил постачання природного газу дійсно передбачено відшкодування збитків у разі недотримання споживачем погодженого обсягу споживання газу.

Разом з тим, як вбачається із вказаних норм, у них йдеться про право постачальника вимагати від споживача відшкодування збитків, що узгоджується з вищенаведеними нормами цивільного та господарського законодавства, якими врегульовано відшкодування збитків.

Натомість положень, з яких би вбачалося, що вищевказані загальні норми цивільного та господарського законодавства не підлягають застосуванню і що наявність підстав для відшкодування збитків не підлягає доведенню не містять ані Закон України "Про ринок природного газу", ані Правила, ані умови укладеного між сторонами договору з додатками до нього.

Крім того, пункт 3.13. спірного договору постачання природного газу та підпункти 1, 2 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачають можливість відшкодування збитків споживачем. Проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків, оскільки вказане право на стягнення збитків з споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Вказане вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо розгляду спору в подібних правовідносинах, викладеною в постанові від 25.08.2021 у справі №911/3215/20, в якій суд касаційної інстанції зазначив про правомірність відмови у стягненні збитків за недотримання споживачем підтверджених обсягів природного газу - оскільки позивачем не доведено наявності з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №904/6992/20, від 26.10.2021 у справі №904/6985/20.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження понесення позивачем збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором; у матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).

Так протиправність поведінки відповідача в даному випадку не може полягати виключно в порушенні тієї умови договору, яка визначає обсяг спожитого природного газу, який має бути прийнятий відповідачем (як споживачем) від позивача (як постачальника), зокрема в отриманні споживачем від постачальника меншого обсягу природного газу, оскільки відповідно до умов пунктів 1.1. та 1.2. вказаного Договору, природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями. Так відповідач не має технічної можливості прийняти від позивача природний газ у певному законтрактованому обсязі інакше як з одночасним його споживанням для вироблення теплової енергії, вироблення якої в певній кількості у свою чергу залежить від низки інших обставин та чинників. Тобто відповідач може впливати на кількість споживання ним природного газу, обмежуючи її до певного обсягу встановленого умовами договору, але як у даному спірному випадку, не має технічної можливості отримувати від позивача та накопичувати обсяг природного газу, у разі відсутності потреби в його використанні.

Таким чином, встановивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження реальності понесення останнім збитків та не доведено втрат, спричинених відхиленням відповідачем від обумовлених обсягів спожитого природного газу відповідно до договору постачання природного газу №9450/19-БО(Т)-4 від 29.12.2018, а також відсутність у даному випадку в діях (бездіяльності) відповідача протиправності його поведінки, яка виключає іншу складову складу правопорушення, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою та можливими збитками позивача, колегія суддів суду апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення збитків у цій справі задоволенню не підлягають.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують викладених вище висновків суду.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 3405,00грн на оплату судового збору, понесені апелянтом у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 у справі №904/7366/21 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 18.02.2022.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О.В. Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна