РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.02.2022Справа № 910/15477/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Татарникова Олексія Юрійовича

до Фізичної особи-підприємця Залуцької Наталії Володимирівни

про стягнення 360 251,10 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Татарников Олексій Юрійович (надалі за текстом також -позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Залуцької Наталії Володимирівни (надалі за текстом також - відповідач) про стягнення 360 251,10 грн., з яких 350 000,00 грн. основного боргу, 4 602,86 грн. компенсації за сплату комунальних рахунків та 5 648,24 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором № КГ38Б436-201903 від 01.03.2019 в частині здійснення повної та своєчасної оплати орендних платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 відкрито провадження у справі № 910/15477/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/15477/21 відповідач та позивач повідомлялися належним чином.

25.10.2021 до Господарського суду м. Києва було подано відзив на позовну заяву (відзив) у якому відповідач вказує, що об`єкт оренди за Договором №КГ38Б436-201903 від 01.03.2019 на який посилається позивач, не був переданий відповідачу, а сам Договір припинив свою дію 01.06.2019 у зв`язку з укладенням іншого Договору оренди № КГ38Б436-201906 від 01.06.2019 між тими самими сторонами і щодо того самого об`єкта оренди. Відповідач стверджує, що він, як орендар, належним чином виконував свої зобов`язання за Договором оренди № КГ38Б436-201906 від 01.06.2019, здійснив капітальний ремонт приміщення, вартість якого була зарахована в рахунок орендної плати, водночас позивач з 31.08.2020 змінив замки в орендованому приміщенні, чим позбавив відповідача можливості користуватися приміщенням. Враховуючи викладене, відповідач вказує на необґрунтованість позовних вимог та у задоволенні позову просить відмовити.

Будь-яких додаткових заяв та/або доказів від сторін на підтвердження своїх вимог та заперечень, в тому числі клопотань процесуального характеру на час розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2019 між Фізичною особою-підприємцем Татарниковим Олексієм Юрійовичем, як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем Осеян Наталією Володимирівною, як орендарем, укладено Договір оренди приміщення № КГ38Б436-201903, згідно пункту 1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове використання приміщення за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, б, 38 2А, оф.436, поверх 1, загальною площею 51 кв.м.

В подальшому Осеян Н.В. змінила своє прізвище у зв`язку з розірванням шлюбу на прізвище Залуцька (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 12.09.2020) та у зв`язку з реєстрацією нового шлюбу на Шевчук (свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.03.2021).

Вказане у пункті 1.1. Договору оренди № КГ38Б436-201903 від 01.03.2019 приміщення надається орендарю для розміщення продуктового магазину роздрібної торгівлі (пункт 2.1. договору оренди).

Згідно пункту 4.1. Договору оренди приміщення № КГ38Б436-201903, строк оренди становить 9 місяців, з 01.03.2019 по 31.12.2019 із можливістю автоматичної пролонгації на такий самий строк за умови відсутності у сторін письмової заяви про його припинення за один календарний місяць до дати закінчення (пункт 4.3. договору оренди).

Розмір щомісячної орендної плати відповідно до пунктів 5.1.,5.3. договору оренди та Додатку №1 до цього договору становить 20 000,00 грн., що сплачується орендарем авансом кожний місяць на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше останньої передоплаченої доби. Також сторони дійшли згоди, що при підписанні договору орендар сплачує орендодавцю орендну плату за перший місяць, а також заставну (гарантійну) суму у розмірі щомісячної орендної плати.

18.03.2021 позивач надіслав на адресу відповідача письмову претензію вих. № 210314 в якій вказав, що у зв`язку з невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно Договору оренди приміщення № КГ38Б436-201903, а саме щодо своєчасної оплати за оренду нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, б. 38-Б, приміщення 436, поверх 1, загальною площею 51 кв.м., виникла заборгованість у сумі 310 000,00 грн., а також 4 602,86 грн. компенсації за спожиті комунальні послуги.

У позовній заяві, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати, що виникла з Договору оренди приміщення № КГ38Б436-201903 від 01.03.2019 за періоди: з 01.03.2019 по 30.06.2019 у сумі 100 000,00 грн. (борг з орендної плати та заставна сума передбачена пунктом 5.3. договору); з 16.03.2019 по 30.06.2020 у сумі 70 000,00 грн.; з 01.09.2020 по 31.05.2021 у сумі 180 000,00 грн., а також, 4 602,86 грн. компенсації за спожиті комунальні послуги за період з вересня 2020 року по січень 2021 року та 5 648,24 грн. 3 % річних.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Водночас, статтею 174 Господарського кодексу України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договору про найм (оренду) будівлі або іншої капітальної споруди.

Відповідно до частини першої статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною першою статті 793 Цивільного кодексу України унормовано, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Згідно частини першої статті 795 Цивільного кодексу України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується факт укладення Договору оренди приміщення № КГ38Б436-201903 від 01.03.2019, предметом якого є передача позивачем, як орендодавцем у тимчасове користування відповідача, як орендаря приміщення за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, б, 38-Б, оф.436, поверх 1, загальною площею 51 кв.м.

Згідно пункту 4.1. Договору оренди приміщення № КГ38Б436-201903, строк оренди становить 9 місяців, з 01.03.2019 по 31.12.2019 з можливістю автоматичної пролонгації.

Пунктом 10.2. Договору оренди приміщення № КГ38Б436-201903 визначено, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, після проведення взаємних розрахунків між сторонами.

Водночас, в матеріалах справи відсутній акт передання орендодавцем орендарю приміщення зазначеного у пункті 1.1. Договору оренди № КГ38Б436-201903 від 01.03.2019, тоді як відповідач, у поданому до суду відзиві, заперечує проти того що він приймав це приміщення та користувався ним.

Суд встановив, що 01.06.2019 між Фізичною особою-підприємцем Татарниковим Олексієм Юрійовичем, як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем Осеян Наталією Володимирівною, як орендарем, укладено Договір оренди приміщення № КГ38Б436-201906 (надалі за текстом також - Договір оренди №2), згідно пункту 1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове використання приміщення за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, б, 38-Б, приміщення 436, поверх 1, загальною площею 51 кв.м.

Згідно пункту 1.4. Договору оренди №2, цей договір вступає в силу з 01.07.2019 але не раніше моменту підписання обома сторонами.

Термін оренди становить 18 місяців, а сам Договір №2 укладається на період з 01.07.2019 по 31.12.2020 (пункт 4.1. Договору №2).

Щомісячна орендна плата за приміщення та майно зазначене у додатку №1 до Договору №2 становить 20 000,00 грн. без ПДВ (пункт 5.1. Договору №2).

У додатку №1 до Договору №2 сторони узгодили порядок взаємозаліку вартості проведеного орендарем ремонту орендованого приміщення в рахунок орендної плати, а також строки та умови проведення такого ремонту.

Згідно пункту 12.5. (12.6 з урахуванням помилки в нумерації) Договору №2, сторони визначили, що всі попередньо укладені та підписані договори оренди приміщення (зазначеного у пункті 1) між сторонами вважаються недійсними з моменту підписання цього договору.

Таким чином, враховуючи, що Договір оренди № КГ38Б436-201906 був підписаний сторонами 01.06.2019, та стосувався приміщення розташованого за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, б, 38-Б, приміщення 436, поверх 1, загальною площею 51 кв.м., аналогічний Договір оренди приміщення № КГ38Б436-201903 від 01.03.2019, який був укладений стосовного того ж самого приміщення, вважається припиненим відповідно до пункту 12.5 Договору №2.

Також суд встановив, що 30.06.2019 сторони підписали акт приймання з капітального ремонту нежитлового приміщення розташованого за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, б, 38-Б, приміщення 436, поверх 1, загальною площею 51 кв.м., який був складений відповідно до Договору оренди № КГ38Б436-201906 в якому сторони узгодили, що вартість проведених робіт у орендованому приміщенні становить 106 000,00 грн.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Договір оренди приміщення №КГ38Б436-201903 від 01.03.2019 на який посилається позивач, як на правову підставу своїх вимог щодо стягнення орендної плати припинив дію 01.06.2019, тобто з моменту підписання Договору оренди приміщення № КГ38Б436-201906 від 01.06.2019, а тому будь-які вимоги щодо стягнення орендної плати за таким договором після дати його припинення є безпідставними.

Суд також зазначає, що відповідно до частин 1, 3 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Тобто, орендна плата сплачується виключно за користування орендованим майном.

Серед заявлених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 100 000,00 грн. орендної плати та гарантійного платежу, передбаченого пунктом 5.3. Договору оренди приміщення №КГ38Б436-201903 від 01.03.2019 за період з 01.03.2019 по 30.06.2019.

Оскільки позивач не підтвердив факту передання відповідачу приміщення, яке було об`єктом оренди за Договором оренди приміщення № КГ38Б436-201903 у період з 01.03.2019 до 01.06.2019, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача орендної плати за цей період.

Також, оскільки позивач не довів факту користування відповідачем приміщенням у період з вересня 2020 року по січень 2021 року згідно з Договором оренди приміщення №КГ38Б436-201903 від 01.03.2019 вимога про стягнення з відповідача 4 602,86 грн. компенсації за спожиті комунальні послуги є безпідставною та задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні основної вимоги про стягнення 350 000,00 грн. орендної плати за Договором оренди приміщення №КГ38Б436-201903 від 01.03.2019, похідна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 5 648,24 грн. також не підлягає задоволенню.

Згідно статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень статті 74 ГПК України.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

З огляду на викладене, суд на підставі власної оцінки матеріалів справи та представлених сторонами доказів дійшов висновку, що позивач не довів суду та не надав належні докази щодо законності та обґрунтованості вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, що виникла з Договору оренди приміщення № КГ38Б436-201903 від 01.03.2019 за періоди: з 01.03.2019 по 30.06.2019 у сумі 100 000,00 грн. (борг з орендної плати та заставна сума передбачена пунктом 5.3. договору); з 16.03.2019 по 30.06.2020 у сумі 70 000,00 грн.; з 01.09.2020 по 31.05.2021 у сумі 180 000,00 грн., а також, 4 602,86 грн. компенсації за спожиті комунальні послуги за період з вересня 2020 року по січень 2021 року та 5 648,24 грн. 3 % річних ( разом 360 251,10 грн.), а тому вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові Фізичної особи-підприємця Татарникова Олексія Юрійовича до Фізичної особи-підприємця Залуцької Наталії Володимирівни про стягнення 360 251,10 грн. - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.02.2022.

Суддя С. В. Стасюк