ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2022 р. Справа№ 927/1232/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Козир Т.П.

Куксова В.В.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 16.02.2022 року у справі №927/1232/21 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртус»

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2021

у справі №927/1232/21 (суддя Шморгун В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртус»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігіввовна-плюс»

про стягнення 8 826 066,76 грн.

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Віртус» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігіввовна-плюс» (далі-відповідач), в якому просить стягнути з відповідача суму боргу 3 703 804,26 грн за поставлену вовну овечу та зобов`язати відповідача повернути позивачу вовну овечу миту вартістю 5 122 262,50 грн.

Позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3 703 804,26 грн обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами купівлі-продажу № 04/05 від 04.05.2018 та № 1 від 04.01.2019 в частині своєчасної та повної оплати за отриманий товар.

Позовна вимога щодо повернення позивачу товару (вовни овечої митої) вартістю 5 122 262,50 грн обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 1/2 про операції з давальницькою сировиною від 04.01.2019 в частині надання послуг з мийки, сортування, пакування сировини та її своєчасного відвантаження позивачу.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2021 у справі №927/1232/21 позовну заяву та додані до неї документи повернуто позивачу та повернуто позивачу заяву про забезпечення позову від 02.12.2021 без розгляду на підставі ч. п.2 ч.5 ст.174 ГПК України.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції вказав на те, що заявлені вимоги не пов`язані між собою ані підставою виникнення, ані поданими доказами, та не є основними і похідними позовними вимогами.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2021 та передати матеріали даної справи на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на порушення норм процесуального права, а саме положень ст.173, п.2 ч.5 ст.174 ГПК України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2021, вказану вище апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртус» на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2021 у справі №927/1232/21, а також розгляд вказаної скарги призначено на 26.01.2022 о 13:45 год.

З 25.01.2022 головуючий суддя Яковлєв М.Л. перебував на лікарняному.

01.02.2022 головуючий суддя Яковлєв М.Л. вийшов з лікарняного. Разом з тим суддя Тищенко А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, станом на цей день перебувала у відпустці. У зв`язку з чим розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/570/22 від 01.02.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/1232/21.

Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №910/7978/21, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Козир Т.П., Куксов В.В.

Таким чином, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду, ухвалою суду від 02.02.2022 прийнято до свого провадження та розгляд справи призначено на 16.02.2022.

Учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та у судове засідання, яке відбулося 16.02.2022, не з`явились, своїх представників не направили та про причини неявки суд не повідомили. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено дії з метою належного повідомлення їх про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення їх не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності останніх.

Крім того, відповідач також не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступного.

Як вбачається з вищевстановленого, предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про повернення позивачеві позовної заяви на підставі п.2 ч.5 ст.174 ГПК України у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Так, відповідно до п.2 ч.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За змістом ч.1 ст.173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Пов`язаними позовними вимогами є вимоги, які випливають або виникають одна щодо іншої.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем у поданій позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які мають різні підстави виникнення, тобто різні фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Так, підставою виникнення позовної вимоги про стягнення заборгованості є неналежне виконання відповідачем умов двох самостійних договорів купівлі-продажу, а підставою виникнення вимоги про повернення позивачу товару є неналежне виконання відповідачем умов договору про операції з давальницькою сировиною, що за своєю правовою природою є договором підряду.

Отже, договір купівлі-продажу та договір підряду є самостійними правовідношеннями, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені при виконанні відповідного договору, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками.

Кожна з указаних вище позовних вимог є окремим предметом спору, і відносно кожного з них подано різні не пов`язані між собою докази.

Тобто, заявлені позовні вимоги безпосередньо між собою не пов`язані та не є основними і похідними одна стосовно одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

З огляду на що, при вирішенні спору кожен із договорів підлягає окремому дослідженню для з`ясування прав, обов`язків і взаємовідносин між сторонами договору, обставин укладення цих договорів, обставин належного чи неналежного виконання умов договорів тощо.

Інакше кажучи, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню окремі спори між тими ж сторонами, які не пов`язані між собою, оскільки підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні правочини, які мають різні предмет договору, умови договору та ін.

При цьому, вирішення спору щодо одного з договорів не залежить від вирішення спору щодо іншого договору, а укладання та невиконання або виконання кожного з договорів буде потребувати дослідження на підставі різних документів. До того ж, обставина укладення договорів відносно одного й того ж боржника не є спільною "підставою позову", яка об`єднує вимоги.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірне застосування судом першої інстанції норм п.2 ч.5 ст.174 ГПК України та, як наслідок, правомірне повернення як позовної заяви, так і заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постановах від 10.05.2018 по справі №918/1/18, від 10.05.2019 по справі №905/2043/18 та від 13.09.2019 по справі №905/909/19, оскільки аналіз висновків, зроблених у вказаній постанові суду апеляційної інстанції та оскаржуваному судовому рішенні, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник, оскільки зазначені висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших предмета і підстав заявленого позову, суб`єктного складу сторін, фактичних обставин, встановлених судами у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.ст.269, 277, 280 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин. До того ж, скаржник не навів жодних доводів щодо правомірності/неправомірності повернення судом першої інстанції заяви про забезпечення позову.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.129, 252, 255, 269-271, 275, 276, 280-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртус» на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2021 у справі №927/1232/21 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2021 у справі №927/1232/21 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №927/1232/21 повернути Господарському суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 21.02.2022.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.П. Козир

В.В. Куксов