ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1351/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телескоп"

про стягнення 32962,44 грн.

Процесуальні дії по справі.

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телескоп" 32962,44 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Ухвалою суду від 20.12.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

31.12.2021р. на адресу суду повернулась без вручення копія ухвали від 20.12.2021, яка направлялася на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.37-40).

Cудом, з метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, здійснювалися дзвінки на номер телефону НОМЕР_1 , який вказаний в ЄДРПОУ, як засіб зв`язку з юридичною особою, однак власник вказаного номеру повідомив, що являється колишнім керівником товариства (телефонограма на а.с.41).

Також, здійснювалися дзвінки на номер телефону НОМЕР_2 керівника товариства Баранова А.В., однак вказані дзвінки залишені без відповіді (телефонограми на а.с.42).

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами ч.1 ст.9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач не повідомляв суд про іншу адресу, відмінну від адреси місцезнаходження відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача та повідомлення його про розгляд справи судом.

Враховуючи відсутність клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 жовтня 2009 року сторонами було укладено договір на постачання теплової енергії № 460, згідно якого позивач постачає теплову енергію, а відповідач зобов`язаний сплачувати її вартість у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо оплати вартості теплової енергії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за використану теплову енергію за період з листопада 2020 року по квітень 2021р. в сумі 30199 грн. 65 коп.

Претензія позивача №2809/6 від 20.10.2021р. щодо погашення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання на загальну суму 30199,65 грн. залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивач на підставі ч.2 ст.625 ЦК України заявив до стягнення з відповідача 834,25 грн. 3% річних та 1928,54 грн. інфляційних.

Відповідач в порядку ст.ст. 165, 251 ГПК України письмового відзиву на позовну заяву не надав, доводи позивача не спростував, за таких обставин спір вирішується за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.10.2009 між КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (постачальник (теплопостачальна організація) та Закритим акціонерним товариством "Телескоп" (споживач) укладено договір № 460 купівлі-продажу теплової енергії (а.с.6-9), відповідно до п.1 якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором за адресою: пр.Миру, 11, опалювальна площа 123,8 кв.м.

Відповідно до п. 4.7 договору плата нараховується за: теплоенергію на опалення 10,30 грн. в місяць протягом опалювального сезону або за кожен місяць протягом року за кв.м. приведеної площі для інших споживачів.

Згідно з п. 4.8 договору всі розрахунки по цьому договору проводяться до 20 числа місяця наступного за розрахунковим за платіжними документами, які виписуються постачальником.

Розрахунки по договору проводяться споживачем шляхом перерахування коштів в установлені договором строки на рахунок постачальника (п. 5.1 договору).

Згідно з п. 5.2 договору підставою для здійснення платежів по даному договору є виставлена постачальником платіжна вимога (квитанція).

Пунктом 5.3 договору передбачено, що вартість наданих постачальником послуг нараховується на підставі чинного законодавства та цього договору та залежить від розміру тарифів установлених в порядку визначеному законодавством.

Згідно з п.п. 7.1, 7.2 договору останній укладається строком на один рік і вступає в силу після його підписання обома сторонами. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку дії договору не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. У випадку дострокового розірвання договору з ініціативи споживача, останній повинен за місяць попередити про це постачальника.

Відповідно до вказаного договору опалювальна площа приміщення ТОВ "Телескоп" за адресою: м.Житомир, просп.Миру, 11, на яку проводяться нарахування за надані послуги з теплопостачання, становить 123,8 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1439 від 02.12.2020р. встановлено тариф для потреб інших споживачів з 01.11.2020р. на теплову енергію - 1309,70 грн./Гкал без ПДВ (а.с.26-27).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1568 від 30.12.2020р. встановлено тариф для потреб інших споживачів на теплову енергію з 01.01.2021р. в сумі 1419,59 грн./Гкал без ПДВ (а.с.28-29).

На виконання умов договору позивачем виставлялись відповідачу до сплати наступні рахунки (а.с.17-22):

- за листопад 2020р. на суму 3597,03 грн.;

- за грудень 2020р. на суму 3802,51 грн.;

- за січень 2021р. на суму 9421,02 грн.;

- за лютий 2021р. на суму 7080,24 грн.;

- за березень 2021р. на суму 4790,66 грн.;

- за квітень 2021р. на суму 1508,19 грн.

У зв`язку з непроведенням відповідачем оплат за спожиту теплову енергію, 20.10.2021р. позивач направив йому претензію №2809/6 від 20.10.2021р. з вимогою погасити заборгованість в сумі 30199,65 грн. (а.с.10-13).

До вказаної претензії позивачем також були додані рахунки на оплату послуг за період листопад 2020р. - квітень 2021р., а також розрахунок заборгованості, що підтверджується описом вкладення у лист.

Відповідач претензії не отримав, відповідно вимог не виконав. Згідно інформації, яка міститься на сайті Укрпошта поштове відправлення, в якому містилась претензія 05.11.2021 повернуто відправникум без вручення.

За вказаних обставин, Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телескоп" 32962,44 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, з яких 30199,65 грн. боргу за теплову енергію, 834,25 грн. 3% річних та 1928,54 грн. інфляційних, нарахованих за період грудень 2020р.-листопад 2021р.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини з надання послуг на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії №460 від 01.10.2009р.

Приписами статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За нормами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст.193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, договору.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 30199,65 грн. в період листопад 2020р. - квітень 2021р., що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками на оплату вартості спожитої теплової енергії (а.с.17-22).

Вартість наданих послуг також підтверджується рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради №1439 від 02.12.2020р. та №1568 від 30.12.2020р., якими встановлено тариф для потреб інших споживачів (а.с.26-29).

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині оплати наданих послуг в даному випадку покладено на відповідача, і останній не скористався правом подачі відзиву на спростування доводів позивача, не надав суду доказів погашення боргу, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 30199,65 грн. заборгованості зі сплати вартості спожитої теплової енергії є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 834,25 грн. 3% річних та 1928,54 грн. інфляційних, нарахованих за період грудень 2020р.-листопад 2021р., суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалося, умовами п.4.8 договору сторони погодили, що всі розрахунки по цьому договору проводяться до 20 числа місяця наступного за розрахунковим за платіжними документами, які виписуються постачальником.

Згідно з п. 5.2 договору підставою для здійснення платежів по даному договору є виставлена постачальником платіжна вимога (квитанція).

Тобто, за умовами договору, для здійснення відповідачем оплати за спожиту теплову енергію, необхідною умовою є виставлення відповідного рахунку з боку позивача.

Позивачем до матеріалів справи надано рахунки на оплату вартості спожитої теплової енергії (а.с.17-22). Однак, докази їх щомісячного направлення відповідачу матеріали справи не містять.

Зазначені рахунки були направлені позивачем з претензією від 20.10.2021р., однак відповідачу не вручені, оскільки поштове відправлення 05.11.2021 повернулось відправнику без вручення отримувачу за закінченням терміну зберігання, що підтверджується зробленою судом роздруківкою з офіційного сайту "Укрпошти" відносно поштового відправлення за трекінговим номером 251 (а.с.41).

Відповідно до частини 2 статті 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Слід вказати, що укладений між позивачем та відповідачем договір містить умови щодо строку і порядку оплати вартості теплової енергії та необхідні реквізити сторін для проведення оплати.

Однак, за умовами п.5.3 договору оплата залежить, зокрема, від розміру встановлених тарифів, у даному випадку рішенням виконкому Житомирської міської ради і фактично розраховується і вказується постачальником у платіжній вимозі (квитанції), яка виходячи з умов п.4.8 договору має бути надіслана споживачу завчасно до 20 числа місяця наступного за розрахунковим, щоб у споживача була можливість оплатити вказану вимогу/рахунок до 20 числа місяця.

Отже, оскільки відсутні докази щомісячного направлення рахунків на сплату вартості спожитої теплової енергії та докази їх отримання відповідачем, то зобов`язання відповідача по сплаті наданих послуг відстрочено до вчинення позивачем дій по направленню відповідних рахунків на оплату, тобто до дати отримання рахунків разом з претензією.

За вказаних обставин, враховуючи прострочення позивачем направлення рахунків на оплату, зобов`язання відповідача по сплаті спожитої теплової енергії було відстрочене до 05.11.2021р. (дата повернення претензії з рахунками без вручення), а тому право на нарахування 3% річних та інфляційних на суму зобов`язання, яке не було виконане відповідачем, виникло у позивача з 06.11.2021р.

З огляду на вищенаведене, судом здійснено власний розрахунок, згідно якого розмір 3% річних за період з 06.11.2021р. по 30.11.2021р. на суму боргу 30199,65 грн. становить 62,05 грн., інфляційні втрати за вказаний період становлять 241,60 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 62,05 грн. 3% річних та 241,60 інфляційних втрат.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 30538,05 грн., з яких: 30199,65 грн. боргу за теплову енергію та 62,05 грн. 3% річних та 241,60 інфляційні втрати.

В стягнення 772,20 грн. 3% річних та 1686,94 грн. інфляційних судом відмовлено.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір в сумі 2082,13 грн., за розгляд задоволених позовних вимог в розмірі 30234,40 грн., покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телескоп" (10020, м.Житомир, проспект Миру, 11, )

на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, м. Житомир, вул. Київська, 48, ):

- 30199,65 грн. боргу;

- 62,05 грн. 3% річних;

241,60 грн. інфляційні втрати;

- 2103,04 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2,3 - сторонам (рек. з повід.)