ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022р. Справа № 904/8619/21

За позовом: Приватного підприємства «Вемакс», м. Кременчук

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія Союз Дніпро», м. Дніпро

Про: стягнення 30 512, 49 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ПП «Вемакс» (позивач) звернувся з позовом до ТОВ «БКСД» (відповідач) про стягнення 30 512, 49 грн. (в т.ч.: 12 612, 05 грн. - основна заборгованість, 9 994, 71 грн. - інфляційні втрати, 2 459, 53 грн. - 3% річних та 5 446, 20 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами) заборгованості, що виникла внаслідок не виконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати виконаних позивачем робіт за договором підряду №СРМ452 від 31.07.20р. (укладеним між сторонами).

Окрім того, просить стягнути з відповідача 5 000, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення цих витрат позивач посилається на договір про надання правничої допомоги від 20.10.21р. (укладений між адвокатом Бровченко О.О. та ПП «Вемакс»), детальний опис вчинених дій (наданих послуг) від 20.10.21р.), акт приймання передавання наданих послуг від 20.10.21р. на суму 5 000, 00 грн.

Ухвалою від 22.11.21р. було відкрите провадження у справі №904/8619/21 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ТОВ «Будівельна компанія Союз Дніпро» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи , що наявність основної заборгованості перед позивачем за договором підряду №СРМ452 від 31.07.20р. викликано скрутним фінансовим становище відповідача, пов`язане з введенням Кабміном України карантину на всій території країни, у зв`язку з чим господарська діяльність товариства перебуває в незадовільному стані, а погашення основної заборгованості перед позивачем відбувається поступово. Також повідомив про часткове погашення 08.12.20р. основної заборгованості в розмірі 1500, 00 грн. Окрім того, заперечував проти стягнення з нього 5 446, 20 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, оскільки умовами договору підряду №СРМ452 від 31.07.20р. не передбачено стягнення цих відсотків; законодавство України не визначає розміру відсотків за користування чужими грошовими коштами, які підлягають стягненню із суб`єкта господарських правовідносин за порушення ним господарського зобов`язання у випадку, якщо це питання договором не регулюється. Також просив суду здійснити перевірку розміру нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3% річних, оскільки ці нарахування мають помилки при розрахунках.

09.12.21р. позивач повідомив суд про часткове погашення відповідачем основної заборгованості за договором в розмірі 1 500, 00 грн. згідно платіжного доручення №799 від 08.12.21р.

ПП «Вемакс» (позивач) у відповіді на відзив заперечував проти обставин, викладених в ньому, зазначаючи, що відзив є необґрунтованим , оскільки наявність скрутного фінансового становища та короновірусу в Україні не є підставою для не оплати заборгованості; відповідач в своєму відзиві фактично визнав наявність у нього боргу перед позивачем; здійснені нарахування позивачем інфляційних втрат, 3% річних та відсотків за користування чужими грошовими коштами є обґрунтованими. Також зазначає, що витрати на послуги адвоката, які понесені позивачем, є най нижчими в мережі інтернет, а тому є обґрунтованими.

ТОВ «Будівельна компанія Союз Дніпро» (відповідач) своїм правом на подання до суду заперечень на відзив на позов не скористався.

Відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк (встановлений законом). Однак, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.; постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020р. № 760 продовжено період карантину до 31.10.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020р. № 956 продовжено період карантину до 31.12.2020р.; постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. № 1236 продовжено період карантину до 28.02.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021р. №104 продовжено період карантину до 30.04.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021р. №405 продовжено період карантину до 30.06.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021р. №611 продовжено період карантину до 31.08.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.21р. №855 продовжено період карантину до 01.10.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.21р. №981 продовжено період карантину до 31.12.2021р.; постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.21р. №1336 продовжено період карантину до 31.03.2022р.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до п.4 ст. 11 ГПК України , суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Одночасно, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004)

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, в зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, в зв`язку з поведінкою заявників.

Згідно з приписами ст.114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

31.07.20р. між ТОВ «Будівельна компанія Союз Дніпро» (замовник) та ПП «Вемакс» (підрядник) укладено договір підряду №СРМ452, відповідно до умов якого підрядник зобов`язався з матеріалів замовника, власними силами та інструментом виконати роботи з влаштування покрівлі за адресою: Полтавська обл., м. Горішні Плавні, пр. Героїв Дніпра, 37-А, із застосуванням ПВХ мембрани, а змовник зобов`язався здійснити оплату відповідно до умов даного договору та прийняти виконані роботи (п.1.1.).

Обсяг, характер і вартість робіт, передбачених цим договором, визначаються додатком 1 «Специфікація» до договору, угодженим сторонами, який є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2.).

Згідно п.3.1. вартість робіт за договором становить 168 748, 00 грн. в т.ч. ПДВ 28 124, 65 грн.; є динамічною, визначена на обсяги, відповідно до проектної документації та включає в себе вартість робіт без урахування вартості роботи підйомних механізмів, розвантажувальні роботи, та роботи з підняття матеріалів на робочу відмітку.

Відповідно до п.3.2., 3.2.1. та 3.2.2. розрахунки за виконані роботи проводяться наступним графіком: аванс у розмірі 84 374, 06 грн. сплачується не пізніше 5 днів з моменту підписання договору; остаточний розрахунок у розмірі 84 374, 06 грн. сплачується не пізніше 5 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

Приймання-здавання виконаних підрядником договірних робіт оформляється відповідним актом виконаних підрядних робіт протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання замовником акту виконаних підрядних робіт, або після усунення виявлених недоліків підрядником; у разі не підписання замовником акту виконаних підрядних робіт і не пред`явлення мотивованих зауважень в письмовому вигляді протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання замовником акту виконаних робіт, акт вважається підписаним по-замовчуванню, а роботи прийнятими без зауважень (п.4.1.).

В п.5.3. договору сторони погодили, що за несвоєчасне перерахування грошових коштів замовником, передбачених п.3.2. цього договору , відповідно до ст. 625 ЦК України, замовник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. (а.с.15-17). В додатку №1 сторони погодили загальну вартість робіт, яка склала 196 986, 05 грн., в т.ч. ПДВ - 32 831, 02 грн. (а.с.18)

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за вищезазначеним договором виконав належним чином - здійснив роботи , обумовлені договором , на загальну суму 196 986, 05 грн. (що підтверджується відповідним актом надання послуг №1610/1 від 16.10.20р., підписаним відповідачем без зауважень, а.с.8) . Однак відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором оплату вищезазначених робіт / послуг у повному обсязі не здійснив (сплачено лише 184 374, 00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а.с. 29-35). У зв`язку з чим (згідно наданого позивачем розрахунку), за відповідачем на час звернення позивача з позовом до суду рахувалась заборгованість в розмірі 12 612, 05 грн.

Судом встановлено, що після звернення позивача з цим позовом до суду відповідачем було частково погашено основну заборгованість за договором на суму 1 500, 00 грн. (що не заперечується позивачем); у зв`язку з чим на час винесення рішення у справі за відповідачем рахується не оплачена заборгованість перед позивачем в розмірі 11 112, 05 грн. (12 612, 05 грн. 1 500, 00 грн. = 11 112, 05).

Окрім того позивач посилаючись на приписи ст.ст. 536, 625 ЦК України нарахував відповідачу: 9 994, 71 грн. - інфляційні втрати, 2 459, 53 грн. - 3% річних та 5 446, 20 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами.

Судом перевірено правильність нарахувань, здійснених позивачем, за зазначений позивачем період інфляційних втрат та 3% річних. Порушень в розрахунку 3% річних не виявлено. Проте, виявлені порушення розрахунку інфляційних втрат; внаслідок здійсненого судом перерахунку розмір інфляційних втрат, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, склав 9 994, 17 грн. Отже, саме ця сума інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача; в задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, суд вважає за необхідне відмовити, як необґрунтованих.

Окрім того, суд погоджується із запереченнями відповідача та вважає необґрунтованими здійснені позивачем нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 5 446, 20 грн. (оскільки умовами договору підряду №СРМ452 від 31.07.20р. не передбачено стягнення цих відсотків; законодавство України не визначає розміру відсотків за користування чужими грошовими коштами, які підлягають стягненню із суб`єкта господарських правовідносин за порушення ним господарського зобов`язання, у випадку, якщо це питання договором не регулюється).

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України).

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене , позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача: 11 112, 05 грн. - основної заборгованості, 9 994, 17 грн. - інфляційних втрат та 2 459, 53 грн. - 3% річних. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 1 500, 00 грн. суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.2. ч.231 ГПК України - у зв`язку з відсутністю предмету спору (оскільки після відкриття провадження у справі відповідачем було частково погашено основну заборгованість за договором в розмірі 1 500, 00 грн. ). В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити з вищенаведених підстав.

Також, суд вирішуючи питання щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, вважає за необхідне стягнути їх з відповідача пропорційно до задоволених вимог; у зв`язку з чим, вважає обґрунтованими витрати позивача лише на суму 4 107, 46 грн. та які і підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178,231, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія Союз Дніпро» (49000, м. Дніпро, проїзд Шаховий, буд. 63; ) на користь позивача Приватного підприємства «Вемакс» (39600, м. Кременчук, вул. Ярмакова, 1, оф.6; код ): 11 112, 05 грн. - основної заборгованості; 9 994, 17 грн. інфляційних втрат; 2 459, 53 грн. 3% річних; 1 864, 78 грн. - витрат на сплату судового збору та 4 107, 46 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. Закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 1 500, 00 грн. частини основної заборгованості за договором підряду №СРМ452 від 31.07.20р.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити, судові витрати в цій частині покласти на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 18.02.22р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.