ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. Справа№ 910/911/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Куксова В.В.

Тищенко А.І.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 09.02.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 (суддя Нечай О.В., повний текст рішення складено 23.04.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Антаріс ПВР-БУД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК №1"

про стягнення 272 252,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 272 252,33 грн, з яких 243 844,49 грн заборгованості, 16 995,59 грн пені, 7 123,25 грн інфляційних втрат та 4 289,00 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором підряду № 1175 на виконання комплексу оздоблювальних робіт в місцях загального користування та в квартирах (Житлового будинку №1 по об`єкту: "Будівництво житлово-офісного комплексу з нежитловими приміщеннями, соціально-побутовими приміщеннями та паркінгом на пров. Моторний, 11 у Голосіївському районі м. Києва".) від 18.04.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 закрито провадження у справі № 910/911/21 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" заборгованості за Договором у розмірі 25 000,00 грн.

В іншій частині позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Антаріс ПВР-БУД" 218 844 грн. 49 коп. заборгованості, 6 915 грн. 59 коп. пені, 7 123 грн. 25 коп. інфляційних втрат, 3 458 грн. 78 коп. 3 % річних та 3 920 грн. 13 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 163,65 грн. покладено на позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 частково в частині призначення інфляційних витрат, пені, 3% річних та ухвалите нове рішення у відповідній частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим без з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи та які суд визнав встановленими, а також з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

24.05.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді:Яковлєв М. Л., Куксов В. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 04.06.2021 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 та призначено справу до розгляду на 13.07.2021.

Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом десять днів з дня вручення даної ухвали.

12.07.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2797/21 від 13.07.2021, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В. В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Разіна Т. І., Яковлєв М. Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Разіна Т. І., Яковлєв М. Л. та призначено до розгляду на 25.08.2021.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3744/21 від 25.08.2021, у зв`язку з перебуванням суддів Яковлєва М.Л. та Разіної Т.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В. та Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В. та Тищенко А.І. та призначено до розгляду на 06.10.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 відкладено розгляд справи на 27.10.2021.

Розпорядженням в.о керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5406/21 від 27.10.2021, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В. В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Чорногуз М.Г., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Чорногуз М.Г. та Тищенко А.І. та призначено до розгляду на 08.12.2021.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/6282/21 від 08.12.2021, у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В.Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В. та Тищенко А.І. та призначено до розгляду на 09.02.2022.

В судове засідання 09.02.2022 сторони своїх представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце проведення судовго засідання повідомлялись належним чином.

Судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд апеляційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судовою колегією, 18.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Антаріс ПВР-БУД" (надалі - субпідрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" (надалі - генпідрядник, відповідач) було укладено Договір підряду №1175 на виконання комплексу оздоблювальних робіт в місцях загального користування та в квартирах (Житлового будинку №1 по об`єкту: "Будівництво житлово-офісного комплексу з нежитловими приміщеннями, соціально-побутовими приміщеннями та паркінгом на пров. Моторний, 11 у Голосіївському районі м. Києва".) (надалі - Договір), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого субпідрядник зобов`язується виконати за завданням генпідрядника роботи, що передбачені п. 1.2 цього Договору, у встановлені строки, а генпідрядник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи на умовах та в строки, обумовлені цим Договором. Субпідрядник виконує комплекс оздоблювальних робіт в місцях загального користування та в квартирах на будівництві Житлового будинку №1 по об`єкту: "Будівництво житлово-офісного комплексу з нежитловими приміщеннями, соціально-побутовими приміщеннями та паркінгом на пров. Моторний, 11 у Голосіївському районі м. Києва".

У пункті 2.1 Договору сторони погодили, що договірна вартість робіт, вказаних в п. 1.2 Договору, визначена у відповідності до діючих норм і правил і встановлюється згідно з Договірною ціною (Додаток № 1 до Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору субпідрядник у строк до 25 числа кожного звітного місяця передає генпідряднику Акт і Довідку про вартість (форма № КБ-3) виконаних підрядних робіт. Генпідрядник протягом 5 днів з дня одержання вищеперерахованих документів розглядає, підписує та передає їх субпідряднику або надає мотивовану відмову від їх підписання.

Відповідно до пунктів 4.3, 4.4 Договору генпідрядник щомісячно здійснює платежі за якісно виконані роботи в розмірі не більш, як 90 відсотків від загальної вартості за Актом і Довідкою про вартість (форма № КБ-3) виконаних підрядних робіт, підписаних уповноваженими представниками сторін. Забезпечення виконання Договору (договірне забезпечення) забезпечується утриманням 10 відсотків від вартості фактично виконаних робіт кожного звітного місяця та сплачуються генпідрядником субпідряднику у двомісячний термін після видачі Сертифіката територіальним органом Державної архітектурно-будівельної інспекції та оформлення акту передачі об`єкту експлуатуючій організації.

У пункті 4.5 Договору сторони погодили, що кінцеві розрахунки здійснюються у двомісячний термін після виконання і приймання всіх передбачених Договором робіт і видачі Сертифіката територіальним органом Державної архітектурно-будівельної інспекції та передачі об`єкту експлуатуючій організації.

У відповідності до п. 4.11 Договору субпідрядник перераховує або погашає іншим способом генпідряднику кошти за послуги генпідряду в розмірі 2,5 % від вартості виконаних підрядних робіт без врахування вартості матеріалів поставки генпідрядника.

Згідно з п. 12.2 Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними своїх зобов`язань.

У Додатках № 1, № 5 до Договору сторони погодили Договірну ціну по об`єкту будівництва.

Позивач зазначає, що ним було належним чином виконано взяті на себе зобов`язання та за період з 18.04.2019 по 28.02.2020 виконано роботи за Договором загальною вартістю 2 468 316,16 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими їхніми печатками Актами приймання виконаних будівельних робіт та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2019 року від 31.05.2019, за червень 2019 року від 27.06.2019, за липень 2019 року від 31.07.2019, за вересень 2019 року від 30.09.2019, за листопад 2019 року від 29.11.2019, за грудень 2019 року від 28.12.2019, за січень 2020 року від 31.01.2020 та за лютий 2020 року від 28.02.2020.

Позивач стверджує, що між сторонами було проведено взаєморозрахунки за Договором на загальну суму 2 224 471,67 грн, з урахуванням перерахованих позивачем на користь відповідача грошових коштів за послуги генпідряду в розмірі 2,5 % від вартості виконаних робіт, відповідно до п. 4.11 Договору, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за Договором у розмірі 243 844,49 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено відповідачу претензію вих. № 565 від 29.10.2020 щодо сплати заборгованості за Договором у розмірі 243 844,49 грн, у відповідь на яку відповідач у листі вих. № 331 від 27.11.2020 повідомив позивача, що через складне фінансове становище відповідач не має можливості розрахуватись з позивачем за Договором і відповідачем будуть вжиті заходи щодо сплати заборгованості за Договором, починаючи з грудня 2020 року по 40 641,00 грн.

Враховуючі викладене та те, що відповідач не в повному обсязі розрахувався з позивачем за виконані за Договором роботи, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь 243 844,49 грн заборгованості, 16 995,59 грн пені, 7 123,25 грн інфляційних втрат та 4 289,00 грн 3% річних.

Місцевий господарський суд оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно з статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За приписами частин 1, 2 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Згідно з частинами 4, 6 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Місцевим судо встановлено та перевірено судом апеляційної інстанції, що на виконання умов Договору, позивачем було виконано роботи загальною вартістю 2 468 316,16 грн, про що свідчать підписані обома сторонами та скріплені їхніми печатками Акти приймання виконаних будівельних робіт, а саме за травень 2019 року від 31.05.2019 на суму 208 430,89 грн, за травень 2019 року від 31.05.2019 на суму 338 217,34 грн; за червень 2019 року від 27.06.2019 на суму 369 659,88 грн; за липень 2019 року № 1 від 31.07.2019 на суму 28 587,67 грн, № 2 від 31.07.2019 на суму 43 204,09 грн, № 3 від 31.07.2019 на суму 350 447,28 грн, № 4 від 31.07.2019 на суму 94 593,66 грн, № 5 від 31.07.2019 на суму 187 518,96 грн, № 6 від 31.07.2019 на суму 111 538,43 грн, № 7 від 31.07.2019 на суму 5 114,04 грн, № 8 від 31.07.2019 на суму 7 550,02 грн; за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 24 079,66 грн, за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 1 241,60 грн, за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 960,07 грн, за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 70,01 грн, за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 1 778,64 грн, за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 1 290,60 грн, за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 23 750,63 грн, за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 134 238,24 грн, за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 2 555,10 грн, за вересень 2019 року від 30.09.2019 на суму 4 665,80 грн; за листопад 2019 року від 29.11.2019 на суму 20 999,70 грн, за листопад 2019 року від 29.11.2019 на суму 1 109,90 грн, за листопад 2019 року від 29.11.2019 на суму 2 107,84 грн, за листопад 2019 року від 29.11.2019 на суму 55 291,96 грн, за листопад 2019 року від 29.11.2019 на суму 26 579,12 грн; за грудень 2019 року № 1 від 28.12.2019 на суму 656,05 грн, № 2 від 28.12.2019 на суму 19 599,72 грн, № 3 від 28.12.2019 на суму 28 293,17 грн, № 4 від 28.12.2019 на суму 36 679,48 грн, № 5 від 28.12.2019 на суму 33 211,88 грн, № 6 від 28.12.2019 на суму 11 479,84 грн; за січень 2020 року № 1 від 31.01.2020 на суму 52 423,99 грн, № 2 від 31.01.2020 на суму 40 930,36 грн, № 3 від 31.01.2020 на суму 50 230,16 грн, № 4 від 31.01.2020 на суму 9 239,87 грн, за лютий 2020 року № 1 від 28.02.2020 на суму 47 142,32 грн, № 2 від 28.02.2020 на суму 33 304,79 грн, № 3 від 28.02.2020 на суму 1 679,98 грн та за травень 2020 року № 1 від 29.05.2020 на суму 51 623,42 грн, № 2 від 29.05.2020 на суму 6 240,00 грн.

Вартість виконаних позивачем робіт за Договором підтверджується наявними у матеріалах справи підписаними обома сторонами та скріпленими їхніми печатками Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за період з 31.05.2019 по 28.02.2020.

Вказані акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", будь-які істотні недоліки у них відсутні, а тому, зазначені акти виконаних робіт і довідки про вартість виконаних робіт та витрати є належними доказами на підтвердження виконання позивачем обумовлених Договором робіт і прийняття виконаних робіт відповідачем.

Як передбачено ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За приписами ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення пунктів 4.3, 4.4 Договору, зобов`язання відповідача щодо оплати вартості виконаних позивачем робіт мало бути виконано у наступному порядку: виконані роботи в розмірі не більш, як 90 відсотків від загальної вартості - щомісячно; 10 відсотків від вартості фактично виконаних робіт - у двомісячний термін після видачі Сертифіката територіальним органом Державної архітектурно-будівельної інспекції та оформлення акту передачі об`єкту експлуатуючій організації.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Позивач зазначає, що відповідно до інформації з офіційного сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України 27.08.2019, відповідачу було видано Сертифікат відповідності та введення в експлуатацію № ІУ 57.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем виконано, а відповідачем, в свою чергу, прийнято передбачені Договором роботи і матеріалами справи підтверджується видача Сертифікату відповідності та введення в експлуатацію об`єкту № ІУ 57, у зв`язку з чим відкладальна обставина, з якою сторони пов`язували проведення кінцевих розрахунків за Договором є такою, що настала.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Місцевий господарський суд, при вирішенні питання щодо прийняття поданих позивачем доказів разом з відповіддю на відзив та з клопотанням про приєднання доказів, які надійшли до суду 16.04.2021, виходив з наступного.

Згідно з ч. 10 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частинами 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені процесуальних питань є порушенням права особи на справедливий судовий захист.

Судом зроблено вірний висновок про прийняття вказаних доказів до розгляду, оскільки позивачем подано додаткові докази, що стосуються предмету доказування у цій справі, про які було зазначено у позовній заяві, протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом також зазначено про відсутність порушення в даному випадку визначених ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основних засад (принципів) господарського судочинства, зокрема, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, пропорційності тощо, оскільки відповідач не був позбавлений можливості відреагувати на подані позивачем докази у встановленому процесуальним законом порядку, втім своїм правом на подання заперечення щодо відповіді на відзив не скористався.

У своїх заявах по суті справи обидві сторони зазначають, що відповідачем було частково оплачено вартість виконаних позивачем робіт за Договором в сумі 2 162 763,77 грн, на підтвердження чого відповідачем також надано відповідні платіжні доручення за період з травня 2019 року по лютий 2020 року.

Вказані обставини, відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, не підлягають доказуванню.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що сторонами, на підставі статті 601 Цивільного кодексу України, було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог в загальній сумі 61 707,90 грн за послуги генпідряду в розмірі 2,5 % від вартості виконаних робіт та виконані позивачем роботи, відповідно до п. 4.11 Договору, що підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими їхніми печатками Протоколами погашення взаємної заборгованості, а саме: № 89 від 31.05.2019 на суму 13 666,21 грн, № 105 від 30.06.2019 на суму 9 241,50 грн, № 128 від 31.07.2019 на суму 20 713,85 грн, № 161 від 30.09.2019 на суму 4 865,76 грн, № 193 від 29.11.2019 на суму 2 652,21 грн, № 213 від 30.12.2019 на суму 3 248,00 грн, № 6 від 31.01.2020 на суму 3 820,61 грн, № 15 від 28.02.2020 на суму 2 053,18 грн, № 32 від 29.05.2020 на суму 1 446,58 грн, а також наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт (надання послуг генпідряду), а саме: № 145 від 31.05.2019, № 183 від 27.06.2019, № 221 від 31.07.2019, № 289 від 30.09.2019, № 358 від 29.11.2019, № 395 від 28.12.2019, № 15 від 31.01.2020, № 34 від 28.02.2020 та № 64 від 29.05.2020.

Таким чином, документально обґрунтованою є заборгованість відповідача за Договором у розмірі 243 844,49 грн (2 468 316,16 грн (загальна вартість виконаних позивачем робіт) - 2 162 763,77 грн (часткова оплата вартості робіт відповідачем) - 61 707,90 грн (залік однорідних зустрічних вимог).

Доводи відповідача стосовного того, що позивачем надано акти виконаних робіт за Договором лише на суму 2 072 235,40 грн та оплату ним робіт у розмірі, більшому за вартість виконаних позивачем робіт, спростовуються матеріалами справи.

Місцевим судом правомірно відхилено як необґрунтовані посилання відповідача на недоведеність позивачем та ненадання доказів, які б, відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Договору, свідчили про настання строку для оплати 10 відсотків від вартості фактично виконаних робіт, оскільки судом встановлено протилежне.

Наявність заборгованості у відповідача за Договором в розмірі 251 227,65 грн (станом на 29.02.2020) також підтверджується наявним у матеріалах справи підписаним обома сторонами та скріпленим їхніми печатками Актом звірки взаємних розрахунків за період: січень 2020 - лютий 2020.

Враховуючи ту обставину, що інформація, яка відображена у вказаному акті звірки взаєморозрахунків, підтверджена первинними документами і акт звірки взаємних розрахунків містить підписи уповноважених осіб та відтиски печаток сторін, місцевим судом правомірно прийнято Акт звірки взаємних розрахунків за період: січень 2020 - лютий 2020 як належний доказ на підтвердження визнання відповідачем заборгованості за Договором.

Місцевим судом також враховано, що відповідач у листі вих. № 331 від 27.11.2020, у відповідь на претензію позивача, проти розміру заявленої позивачем заборгованості за Договором (243 844,49 грн) не заперечував та посилався на скрутне фінансове становище, що в будь-якому разі не може бути підставою для невиконання своїх грошових зобов`язань за Договором.

Разом з тим, відповідачем було подано докази, у відповідності до яких ним було частково погашено заборгованість за Договором у розмірі 25 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми процесуального закону можливе в разі, коли предмет спору існував на момент його виникнення та припинив існування в процесі розгляду справи.

Предметом позову в цій справі є, зокрема, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором у розмірі 243 844,49 грн.

При цьому, судом вірно встановлено, що після звернення позивача до суду з цим позовом та відкриття провадження у справі відповідачем було оплачено вартість виконаних позивачем робіт за Договором в сумі 25 000,00 грн, що підтверджується платіжним доручення № 8877 від 06.04.2021.

З огляду на вищенаведене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у зв`язку з відсутністю предмета спору, провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором у розмірі 25 000,00 грн підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

В іншій частині заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором у розмірі 218 844,49 грн, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідач не надав, обґрунтовано визнані судом.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 16 995,59 грн пені, 7 123,25 грн інфляційних втрат та 4 289,00 грн 3% річних.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 10.13 Договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання генпідрядником п. 4.3 Договору він сплачує субпідряднику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми платежу за кожний день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд апеляційної інстанції перевіривши розрахунок пені за заявлений позивачем період, погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що він не відповідає вищевказаним положенням законодавства України та умовам Договору, оскільки при нарахуванні пені позивачем не було враховано положень пункту 4.5 Договору щодо проведення кінцевих розрахунків у двомісячний строк після виконання позивачем та приймання відповідачем всіх виконаних робіт, передбачених Договором.

Частиною першою статті 251 Цивільного кодексу України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, остаточні роботи за Договором було виконано позивачем та прийнято відповідачем 29.05.2020, про що свідчать вищевказані Акти приймання виконаних будівельних робіт і Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2020 року, відтак, відповідно до п. 4.5 Договору, відповідач мав здійснити розрахунок за виконані позивачем роботи у строк до 29.07.2020, у зв`язку з чим наявні підстави для здійснення перерахунку заявленої позивачем до стягнення пені.

За розрахунком суду, який перевірено судом апеляційної інстанції, на суму заборгованості - 243 844,49 грн за період з 30.07.2020 по 18.01.2021 обґрунтованою є пеня в розмірі 6 915,59 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Місцевим судом перевірено розрахунок інфляційних втрат за заявлений позивачем період їх нарахування та вірно встановлено, що розрахований позивачем розмір інфляційних втрат не перевищує розміру інфляційних втрат, розрахованого судом за період з серпня 2020 року по грудень 2020 року, відтак вказані нарахування, виходячи із заявлених позовних вимог, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 7 123,25 грн.

За розрахунком суду першої інстанції, який перевірений судом апеляційної інстанції, на суму заборгованості - 243 844,49 грн за період з 30.07.2020 по 18.01.2021 обґрунтованими є 3 % річних в розмірі 3 458,78 грн.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за Договором у розмірі 25 000,00 грн, та часткове задоволення позовних вимог, та стягненню з відповідача на користь позивача 218 844,49 грн заборгованості, 6 915,59 грн пені, 7 123,25 грн інфляційних втрат і 3 458,78 грн 3 % річних.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, судом першої інстанції було всебічно досліджено матеріали справи, надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам з урахуванням всіх обставин справи, за результатами чого прийнято законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

Відтак, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ЗЗБК № 1" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2021 у справі №910/911/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/911/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.02.2022.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді В.В. Куксов

А.І. Тищенко