ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4960/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ТЕХНОПАК", смт.Брюховичі
до Приватного акціонерного товариства "Комплекс Безлюдівський м`ясокомбінат", с.Котляри Харківської області
про стягнення 135263,76 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ТЕХНОПАК" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Комплекс Безлюдівський м`ясокомбінат" про стягнення 135263,76 грн. за договором поставки №005/2014 від 19.03.2014 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 року відкрито провадження у справі №922/4960/21 в порядку спрощеного позовного провадження справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем 03.02.2022 року надано до суду відзив (вх.№2624), в якому окрім іншого, зазначено про сплив позовної давності.

Ухвалою суду від 07.02.2022 року відзив відповідача залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском встановленого строку на подання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

19.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Технопак» (Постачальник, Позивач) та Приватним акціонерним Товариством «Комплекс Безлюдівський М`ясокомбінат» (Покупець, Відповідач) було укладено Договір поставки №005/2014 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Позивач зобов`язався здійснити поставку Товару (пакети, плівку) Відповідачу згідно накладних, які є невід`ємною частиною даного договору, а Відповідач зобов`язувався своєчасно прийняти товар та своєчасно оплатити на умовах передбачених в Договорі.

13.02.2018 року Позивач здійснив поставку Товару Відповідачу на суму 186314,28 грн. по Договору №005/2014 від 19.03.2014 року, за адресою: Харківська обл., с.Комунар (Котляри), вул.Безлюдівська, 5 про що свідчить підписана та скріплена печатками сторін видаткова накладна № РН - 0000135 від 13.02.2018 року.

Згідно з п.4.1. Договору Покупець сплачує за товар відповідно до цін та вартості, вказаних у рахунку, виставленому Постачальником.

Відповідно до п.5.1. Договору Покупець зобов`язаний повністю оплатити вартість товару протягом 14 календарних днів моменту отримання товару.

Строк оплати Товару сплив 28.02.2018 року. Свої зобов`язання з оплати Відповідач виконав частково, а саме, до 31.10.2020 року оплатив - 48050,52 грн., що підтверджується актом звірки розрахунків підписаним сторонами за період 01.10.20 по 31.10.20.

30.09.2021 року Позивач направив Відповідачу претензію №1 від 22.09.2021 року з вимогою сплати заборгованість, яку відповідач отримав 09.10.21.

Відповідач частково задовольнив претензійні вимоги, оплативши борг в сумі 3000,00 грн. платіжними дорученнями №23910 від 18.10.2021 року на суму 1000,00грн., №23976 від 21.10.2021 року на суму 1000,00 грн., №24021 від 25.10.2021 року на суму 1000,00 грн.

На момент подання позову заборгованість відповідача за поставлений по видатковій накладній №РН-0000135 від 13.02.2018 року товар складає 135263,76 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч.1 ст.174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Щодо терміну дії договору.

Відповідно до п.11.2 Договору в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору за один місяць до закінчення його дії, він вважається продовженим на той самий термін і на тих умовах, які були передбачені цим Договором.

Доказів подання відповідачем чи позивачем заяви про припинення або зміну умов договору до суду не надано.

Також до суду не надано доказів, що свідчать про визнання договору недійсним в судовому порядку, його розірвання чи припинення дії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірний договір на теперішній час є автоматично пролонгованим та діючим.

Щодо поставки товару.

У видатковій накладній №РН-0000135 від 13.08.2018 року (а.с.12) в графі замовлення є посилання на рахунок-фактуру №СФ-0000116 від 12.02.2018 року та на Договір №005-2014 від 19.03.14.

Поставка товару також підтверджується Товарно-транспортною накладною №ТТН-000103 від 13.02.18, в якій є посилання на видаткову накладну №РН-0000135 від 13.08.18.

У рахунку-фактурі, видаткові накладній та ТТН зазначений однаковий товар та одна і та сама сума - 186314,28 грн.

Видаткова накладна №РН-0000135 від 13.08.18 та Товарно-транспортна накладна №ТТН-000103 від 13.02.18 підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар, що підтверджується підписаним сторонами актом взаєморозрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача станом на 31.10.20 складає 138263,76 грн. (а.с.15)

Також після отримання претензії відповідачем оплачено частково заборгованість в розмірі 3000,00 грн. відповідно до платіжних доручень №23910 від 18.10.21, №23976 від 21.10.21, №24021 від 25.10.21, в призначенні платежу яких зазначається, що це є сплата за упаковку згідно рахунку №0000116 від 12.02.2018 року.

Отже, дослідивши в сукупності договір, рахунок-фактуру, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, платіжні доручення, суд приходить до висновку, що товар було поставлено позивачем та прийнято відповідачем саме за спірним договором.

Також часткова оплата відповідачем заборгованості підтверджує отримання ним товару за видатковою накладною №РН-0000135 від 13.08.18.

Зауважень відповідача щодо кількості чи якості поставленого товару, доказів повернення товару чи його оплати відповідачем до суду не надано.

Щодо строку оплати.

Сторони у договорі (п.п.5.1.) погодили строк оплати у 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Товар поставлено та отримано відповідачем 13.02.2018 року, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже строк оплати за договором є таким, що настав.

Крім того, 30.09.2021 року позивачем була направлена претензія відповідачу щодо оплати за поставлений товар.

Строк оплати за вимогою (претензією) встановлений у ч.2 ст.530 ЦК України, відповідно до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже строк оплати за вимогою також є таким, що настав.

Щодо строку позовної давності.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Суд бере до уваги, що часткова оплата за поставлений товар та підписання акту взаєморозрахунків є діями відповідача щодо визнання боргу, які перервали перебіг позовної давності та її відлік розпочався заново.

Отже, на час подання позову до суду строк позовної давності не сплив.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем було поставлено відповідачу товар, що підтверджується матеріалами справи: видатковою накладною, ТТН (а.с.12-13).

Відповідач отримав товар, що підтверджується підписами та печатками сторін на видатковій накладній та ТТН, проте здійснив оплату за отриманий товар лише частково.

Отже, на виконання умов договору позивач свої зобов`язання по поставці товару виконав у повному обсязі згідно з умовами договору, повернень товару або претензій щодо кількості та якості товару від відповідача не надходило.

Відповідно до вимог ст.ст.610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі, та повністю не розрахувався за поставлений товар у визначений строк, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання перед позивачем на суму 135263,76 грн.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже, позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-80, 86, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247, 251, 252 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Комплекс Безлюдівський м`ясокомбінат" (адреса: 62490, Харківська обл., Харківський р-н, с.Котляри, вул.Безлюдівська, б.5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ТЕХНОПАК" (адреса: 79791, м.Львів, смт.Брюховичі, вул.Ясна, 49; ) 135263,76 грн. заборгованості та 2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями254,256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "18" лютого 2022 р.

Суддя К.В. Аріт