ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" лютого 2022 р. Справа № 924/1082/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Устінової А.П. розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 м. Хмельницький

до ОСОБА_2 с. Нове Життя, Чемеровецький район, Хмельницька область

про стягнення 99 209,34грн.

Представники сторін не з`явились

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 18.11.2021р. відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 06.12.2021р. У підготовчих засіданнях 06.12.2021р., 22.12.2021р., 19.01.2022р. оголошувалась перерва до 31.01.2022р. Ухвалою від 31.01.2022р. із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 16.02.2022р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором суборенди частини нежитлового приміщення №П/35-08/17 від 31 серпня 2017 року, який укладено між Фізичною особою-підприємцем Арсланалієвим А.М. та Фізичною особою-підприємцем Цісарем В.В., яка складається з: 51975грн. заборгованості по сплаті суборендних платежів, 35876,78грн. пені, 7515,09грн. інфляційних нарахувань та 3842,47грн. 3% річних. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем обов`язків щодо сплати суборендних платежів відповідно до умов договору суборенди частини нежитлового приміщення №П/35-08/17 від 31.08.2017р., Додаткового договору №1 від 31.08.2018р. до Договору №П/35-08/17 від 31.08.2017р. Як на правове обґрунтування позову посилається на положення ст.ст. 530, 546, 612, 759 ЦК України.

Відповідач відзиву на позов не подав. У заяві від 31.01.2022р. просить розглядати справу за відсутності відповідача та його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву, враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

31.08.2017р. між ФОП Арсланалієвим А.М. (орендар) та ФОП Цісарем В.В. (суборендар) укладено договір № П/35-08/17 суборенди частин нежитлового приміщення відповідно до п.1 якого Орендар передає, а Суборендар приймає у тимчасове користування частину нежитлового приміщення площею 298 кв.м. з метою розташування спортивно-оздоровчого комплексу. Орендар передає, а Суборендар приймає об`єкт суборенди по акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною даного договору. Вартість об`єкта суборенди з урахуванням індексації складає 7748000 гривень 00 коп. Об`єкт суборенди знаходиться на 3 поверсі в нежилій будівлі ТГРК "Либідь Плаза" за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька19/1-А.

Розмір суборендної плати в місяць встановлюється за погодженням Сторін та складає 30000грн., без ПДВ, за суборендовану площу, що за комерційним курсом продажу ПАТ "Альфа-Банк" (МФО 300346), на момент підписання цього договору еквівалентно 1165 доларам 05 центам США. На момент підписання цього договору комерційний курс продажу 100 (ста) доларів США, встановлений ПАТ "Альфа-Банк" (МФО 300346), в розмірі 2575грн. за 100 (сто) доларів США.

Плата за суборенду не включає відшкодування витрат по електроенергії, водопостачанню та водовідведенню. Компенсація за електроенергію, водопостачання та водовідведення здійснюється в межах фактичного використання за даними приладів обліку. Понесені орендарем витрати по оплаті послуг зазначених у п. 2.2. цього Договору відшкодовується Суборендарем протягом 3-х днів з дати надання Орендарем відповідних рахунків.

Суборенда плата за цим Договором підлягає індексації з 01 червня 2018 року. Суборендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування суборендної плати за попередній місяць на офіційно оприлюднений індекс інфляції. Залежно від дефляційних процесів в Україні, якщо індекс інфляції складає менше 100%, суборендна плата за цим Договором індексації не підлягає, а розмір суборендної плати за наступний місяць повинен бути не меншим, ніж в попередньому місяці. У випадку зниження курсу національної валюти України (гривні), визначеному в п. 2.1. цього Договору, до долара США більш ніж на 10% сторони зобов`язані протягом п`яти днів визначити новий розмір суборендної плати з укладанням додаткової угоди.

Плата за оренду за перший місяць суборенди сплачується протягом 3-х днів з моменту підписання акта прийому-передачі. Плата за кожний наступний місяць суборенди сплачується Суборендарем на пізніше 3-го числа кожного розрахункового календарного місяця на підставі цього Договору.

Суборендар зобов`язується сплачувати рівними частинами по 21332,00 грн. в місяць до повного погашення суму боргу, яка виникла у нього на момент підписання цього Договору та складає 191991грн., що за комерційним курсом продажу ПАТ "Альфа-Банк" (МФО 300346), на момент підписання цього договору еквівалентно 7455 доларам 96 центам США. На момент підписання цього Договору комерційний курс продажу 100 (ста) доларів США, встановлений ПАТ "Альфа-Банк" (МФО 300346), в розмірі 2575грн. за 100 (сто) доларів США.

Розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом перерахування орендарем грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендаря або шляхом внесення готівки в касу Орендаря (п.2 договору).

Згідно п.4.1 договору строк суборенди встановлюється з 01.09.2017р. по 31.08.2018р. включно.

Відповідно до п.5.3 договору у випадку прострочення по сплаті платежів, передбачених п.2.1, 2.2, 2.7 договору, Суборендар зобов`язаний сплатити пеню за весь час прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день такого прострочення, включаючи день оплати. Сторонами погоджено, що при нарахуванні пені, передбаченої цим пунктом договору, положення ч.6 ст.232 ГК України не застосовуються та пеня нараховується за весь час прострочення заборгованості.

Договір підписано сторонами та погоджено власником орендованого приміщення.

Згідно акту приймання - передачі від 01.09.2017р. відповідачем прийнято в тимчасове платне користування на строк, визначений п.4.1 договору частину нежитлового приміщення площею 298 кв.м, що знаходиться а адресою м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 19/1-А 3 поверх.

Додатковим договором №1 до договору № П/35-08/17 від 31.08.2017р. сторони виклали п.2.7 договору у новій редакції та передбачили, що Суборендар зобов`язується сплачувати рівними частинами по 12720 грн. в місяць відповідно до графіка погашення, викладеного в додатку №1 до цього договору, суму боргу, яка виникла у нього станом на 31.08.2018р. та складає 139917грн., що за комерційним курсом продажу ПАТ "Альфа-Банк" (МФО 300346), еквівалентно 4962 доларам США. Станом на 31.08.2018р. комерційний курс продажу 100 (ста) доларів США, встановлений ПАТ "Альфа-Банк" (МФО 300346), в розмірі 2820грн. за 100 (сто) доларів США. У випадку навіть однократного порушення Суборендарем вищевказаного порядку погашення боргу, Суборендар зобов`язується на вимогу Орендаря здійснити погашення решти суми боргу однією виплатою.

Встановили строк дії договору з 01.09.2017р. по 31.08.2019р.

Додатком №1 до договору № П/35-08/17 від 31.08.2017р. сторонами погоджено, що Суборендар бере на себе зобов`язання погасити визначену станом на 31.08.2018р. суму боргу 139917грн. до 31.08.2019р. відповідно до графіку: до 31.10.2018р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 30.11.2018р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.12.2018р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.01.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 28.02.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.03.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 30.04.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.05.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.06.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.07.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.08.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США.

Станом на 01.12.2020р. у відповідача наявна заборгованість із сплати орендних платежів в сумі 51975грн.

У зв`язку із порушенням відповідачем строків сплати орендної плати позивачем нараховані та заявлені до стягнення 35876,78грн. пені, 7515,09грн. інфляційних нарахувань, 3842,47грн. 3% річних.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини згідно договору суборенди частини нежитлового приміщення № П/35-08/17 від 31.08.2017р.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1 ст.760 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Частиною 2 статті 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.5 ст.762 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, як вбачається зі змісту договору, сторони погодили що Суборендар зобов`язується сплачувати рівними частинами по 12720 грн. в місяць відповідно до графіка погашення, викладеного в додатку №1 до цього договору, суму боргу, яка виникла у нього станом на 31.08.2018р. та складає 139917грн., що за комерційним курсом продажу ПАТ "Альфа-Банк" (МФО 300346), еквівалентно 4962 доларам США. Станом на 31.08.2018р. комерційний курс продажу 100 (ста) доларів США, встановлений ПАТ "Альфа-Банк" (МФО 300346), в розмірі 2820грн. за 100 (сто) доларів США

Додатком до договору № П/35-08/17 від 31.08.2017р. сторони погодили графік сплати боргу станом на 31.08.2018р. строком до 31.08.2019р.: до 31.10.2018р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 30.11.2018р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.12.2018р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.01.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 28.02.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.03.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 30.04.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.05.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.06.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.07.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США; до 31.08.2019р. - 12270грн., що еквівалентно 451,10 дол. США.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Станом на 01.12.2020р. у відповідача наявна заборгованість із сплати орендних платежів в сумі 51975грн., яка ним не спростована та непогашена.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 51975грн. боргу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3842,74грн. 3% річних, судом враховується ч. 2 ст. 625 ЦК України якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку в системі "Законодавство" встановив його обґрунтованість та правомірність, а тому 3% річних у сумі 3842,47грн. підлягають стягненню у заявленому розмірі.

Згідно статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бізнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Щодо заявленої до стягнення суми втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Враховуючи викладене, суд, здійснивши перерахунок інфляційних втрат в системі "Законодавство", вважає правомірними до стягнення інфляційні втрати в сумі 6737,26грн. У стягненні 777,81грн. суд відмовляє.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 35876,78грн. пені, судом враховується, що за положеннями ч.1 ст.199 ГК України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст.551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5.3 договору у випадку прострочення по сплаті платежів, передбачених п.2.1, 2.2, 2.7 договору, Суборендар зобов`язаний сплатити пеню за весь час прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день такого прострочення, включаючи день оплати. Сторонами погоджено, що при нарахуванні пені, передбаченої цим пунктом договору, положення ч.6 ст.232 ГК України не застосовуються та пеня нараховується за весь час прострочення заборгованості.

Із врахуванням викладеного судом здійснено перерахунок заявленої позивачем до стягнення пені та встановлено правомірність та правильність її нарахування, тому остання підлягає стягненню у заявленому розмірі.

Статтею 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1. ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача та відповідача, які мали довести наявність усіх тих обставин, якими вони обґрунтовують свої доводи.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010р. Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-79, 86, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентиф.номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентиф.номер НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - 51975грн. (п`ятдесят одну тисячу дев`ятсот сімдесят п`ять гривень) боргу, 35876,78грн. (тридцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят шість гривень 78 коп.) пені, 6737,26грн. (шість тисяч сімсот тридцять сім гривень 26коп.) інфляційних нарахувань, 3842,47грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 47коп.) 3% річних, 2252,20грн. (дві тисячі двісті п`ятдесят дві гривні 20коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У позові в частині стягнення 777,81грн. інфляційних нарахувань відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.02.2022р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 3 примірники: 1 - до справи, 2 - позивачу (вул. Кам?янецька, 19-А, м. Хмельницький, 29013), 3 (вул. Яблунева, 5, с. Нове Життя, Чемеровецький район, Хмельницька область, 31651). Всім з повідомленням про вручення.