ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

17 лютого 2022 року Справа № 926/4243/21

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма "Акцент ЛТД"

до Чернівецької міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування пунктів 4.1. та 4.2. рішення 9 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради №453 від 28.09.2021 року

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Меленко О.С.

Представники:

від позивача Бартусевич В.М.

від відповідача ОСОБА_2

від третьої особи не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма "Акцент ЛТД" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування пунктів 4.1. та 4.2. рішення 9 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради №453 від 28.09.2021 року якими припинено позивачу право постійного користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 3,1440 га для виробничих потреб та визнано припиненим державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 31 січня 2001 року № 1752, у зв`язку з переходом права власності на частину нерухомого майна ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувані пункти рішення міськради прийняті з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки позивач у добровільному порядку не відмовлявся від земельної ділянки, наданої йому у постійне користування на підставі Державного акта, та на якій розташовані нележні йому будівлі, а отже порушене право підлягає захисту та поновленню.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2021 року позовну заяву передано судді Тинок О.С.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 21 жовтня 2021 року, якою встановлено, що дану справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, яке призначив на 08 листопада 2021 року.

25 жовтня 2021 року представник позивача надіслала на адресу суду в системі Електронний суд заяву про вступ у справу як представника, яка судом задоволена.

04 листопада 2021 року відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву який долучено до матеріалів справи.

Згідно поданого відзиву просить відмовити в задоволенні позову оскільки позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

08 листопада 2021 року в ході підготовчого засідання представник позивача заявила усне клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача ОСОБА_1 , який придбав у позивача частину нежитлових будівель та споруд за спірною адресою, а тому результати розгляду справи можуть вплинути на його права та законні інтереси.

Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року відкладено підготовче засідання на 24 листопада 2021. Позивачу надати суду ідентифікаційні данні (ІПН, паспорт, місце реєстрації) ОСОБА_1 для можливості вирішення судом клопотання представника позивача про залучення його до участі у справі в якості третьої особи.

08 листопада 2021 року представник позивача надіслала клопотання про залучення третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), який придбав у позивача 7/100 частин нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :14:001:0033.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ). Відкладено підготовче засідання на 08 грудня 2021 року. Зобов`язано позивача надіслати третій особі копію позовної заяви і доданих до неї документів, докази чого надати суду. Запропоновано третій особі до початку підготовчого засідання, яке відбудеться 08 грудня 2021 року, відповідно до вимог статті 168 Господарського процесуального кодексу України надати суду письмові пояснення щодо позову з викладом своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову. Одночасно надіслати іншим учасникам справи копію пояснення та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання. Звернутися до Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Шептицького, 25, ) з запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) за формою, наведеною в додатку №3 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року. Управлінню Державної міграційної служби України у Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Шептицького, 25, ) протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання даної ухвали надіслати на поштову адресу Господарського суду Чернівецької області у паперовій формі інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ). Неможливість надання запитуваної інформації підтвердити в цей самий строк письмово.

06 грудня 2021 року представник позивача надіслала на електронну адресу суду в системі Електронний суд клопотання про стягнення понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу в розмірі 28000,00 грн.

08 грудня 2021 року відповідач надіслав на адресу суду клопотання про розгляд підготовчого засідання призначений на 08 грудня 2021 року за відсутності їх представника, так як представник, який здійснює юридичний супровід даної справи, задіяний в іншому судовому засіданні. Однак, доказів, які б підтверджували викладенні у клопотанні обставини, не надано.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача в підготовче засідання 08 грудня 2021 року явку свого представника не забезпечила, письмові пояснення щодо позову, не надано. При цьому, поштова кореспонденція надіслана судом повернулась з довідкою Укрпошти За закінченням терміну зберігання.

Також, позивачем не виконано вимоги зазначені в ухвалі суду від 24 листопада 2021 року щодо надання суду доказів надіслання третій особі копії позовної заяви і доданих до неї документів та докази надіслання заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу іншим учасникам процесу.

Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на 10 січня 2022 року. Позивачу виконати вимоги ухвали суду від 24 листопада 2021 року щодо надання суду доказів надіслання третій особі копії позовної заяви і доданих до неї документів. Також надати суду докази надіслання заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу іншим учасникам процесу. Відповідачу надати суду докази на підтвердження зайнятості представника в іншому судовому процесі 08 грудня 2021 року.

05 січня 2022 року представник позивача надіслала на адресу су заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить визнати незаконними та скасувати пункти 4.1. та 4.2 рішення 9 сесія VIII скликання Чернівецької міської ради Про розгляд звернень юридичних осіб стосовно надання дозволів на складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування, визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень з цих питань № 453 від 28.09.2021 року, в частині припинення Товариству з обмеженою відповідальністю Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма Акцент ЛТД права постійного користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 . площею 3,1440 га для виробничих потреб, визнання припиненим державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 31.01.2001р. №1752, у зв`язку із переходом власності на частину нерухомого майна до ОСОБА_1 та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма Акцент ЛТД звернутись із заявою до Центру надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради щодо отримання в оренду земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, 05 січня 2022 року представник позивача надіслала на адресу суду заяву про витребування доказів.

10 січня 2022 року представник відповідача на виконання вимог ухвали суду від 08 грудня 2021 року надала докази, які долучено до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні 10 січня 2022 року оголошено перерву до 13 січня 2022 року та відкладено до наступного підготовчого засідання вирішення поданих представником позивача заяв про зменшення позовних вимог та про витребування доказів.

12 січня 2022 року представник відповідача подала до суду клопотання про закриття провадження у справі в порядку статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

В підготовчому засіданні 13 січня 2022 року представник позивача підтримала та просила задовольнити подані нею заяви про зменшення позовних вимог та про витребування доказів. Крім того, просила відкласти розгляд справи, оскільки відповідач не надіслав їй клопотання про закриття провадження у справі з яким вона бажає ознайомитись.

Представник відповідача в ході підготовчого засідання 13 січня 2022 року підтримала та просила задовольнити подане нею клопотання про закриття провадження у справі. Крім того, у зв`язку з поданням заяви про закриття провадження у справі, вважала, що на даний час не актуальні подані представником позивача заяви про зменшення позовних вимог та про витребування доказів.

Ухвалою суду від 13 січня 2022 року заяву представника позивача від 05 січня 2022 року (вх. №52) про зменшення позовних вимог задоволено. Відмовлено в задоволенні заяви представника позивача від 05 січня 2022 року (вх. №53) про витребування доказів. Відкладено підготовче засідання на 20 січня 2022 року. Відкладено розгляд клопотання представника відповідача (вх. №134) від 12 січня 2022 року про закриття провадження у справі, до наступного підготовчого засідання, а саме до 20 січня 2022 року. Відповідачу в строк до початку наступного підготовчого засідання, яке відбудеться 20 січня 2022 року, надати суду належні та допустимі докази які спростовують чи підтверджують виконання відповідачем пунктів 4.1, 4.2 рішення Чернівецької міської ради 9 сесії VІІІ скликання № 453 від 28 вересня 2021 року щодо припинення у позивача права постійного користування спірною земельною ділянкою та визнання припиненим державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 31.01.2001 року № 1752 та які саме було вжито дії задля виконання пункту 4.1 оскаржуваного рішення.

17 січня 2022 року відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 13 січня 2022 року подано докази, які долучено до матеріалів справи.

20 січня 2022 року в ході підготовчого засідання представник позивача подала заяву про долучення доказів, яка судом задоволена.

Крім того в ході підготовчого засідання представник відповідача підтримала та просила задовольнити подане нею 12 січня 2022 року клопотання про закриття провадження у справі.

Представник позивача просила відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі за безпідставністю, оскільки рішенням Чернівецької міської ради від 01 грудня 2021 року № 624 не скасовано оскаржувані нею пункти 4.1. та 4.2 рішення Чернівецької міської ради від 28 вересня 2021 року № 453, а тому предмет спору наявний.

Ухвалою суду від 20 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача (вх. №134 від 12.01.2022 року) про закриття провадження у справі. Закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи по суті, яке за письмовою згодою сторін розпочато у той самий день після закінчення підготовчого засідання, представники позивача та відповідача заявили клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 20 січня 2022 року відкладено розгляд справи по суті на 17 лютого 2022 року.

У судовому засіданні 17 лютого 2022 року представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Третя особа явку свого представника у судове засідання 17 лютого 2022 року не забезпечив, причина неявки суду не відома.

При цьому суд вважає за необхідне зазначає наступне.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Так, суд на виконання вимог частини 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України неодноразово направляв третій особі ухвали. Тобто судом було вжито усіх необхідних заходів із повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи, та третя особа була належним чином повідомлена судом про розгляд спору за його участі.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

За таких обставин, враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі третьої особи за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

Земельна ділянка площею 3.144 га за адресою: м. Чернівці, вулиця Коростишівська, 8 за кадастровим номером :14:001:0033 належить ТДВ ЧВТКФ "АКЦЕНТ ЛТД" на праві постійного користування на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ЧВ№001449, виданого 31 січня 2001 року Чернівецькою міською Радою на підставі рішення Чернівецької міської Ради народних депутатів від 17 серпня 1993 року №441/15; з наступними змінами в землекористуванні від 07 вересня 1999 року №624/18; від 07 березня 2000 року №175/5; від 18 вересня 2000 року №688/18, від 24 квітня 2003 року №200, від 02 грудня 2004 року № 594, від 29 травня 2014 року №1221.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :14:001:0033, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право постійного користування ТДВ ЧВТКФ «Акцент ЛТД» земельною ділянкою площею 3.144 га за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :14:001:0033 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про речове право 24745204 від 06 лютого 2018 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та схематичного плану земельної ділянки за кадастровим номером :14:001:0033 за адресою: АДРЕСА_1 розташовані нежитлові будівлі та споруди, що складаються з: будівля магазину літ.А' загальною площею 349,50 кв.м; частина головного корпусу літ.Б загальною площею 11567,10 кв.м; склад гуми літ. Б' загальною площею 47,50 кв.м; допоміжний корпус літ. В загальною площею 3725,30 кв.м; склад поліуританової підошви літ.В', склад поліуритенової підошви літ. Г', склад-ангар літ. Д' площею 406.20 кв.м; розподільчий пункт 6кВт літ.КК площею 41,30 кв.м; прохідна літ. ЛЛ площею 20.20 кв.м; склад ПММ літ. Т, площею 64,10 кв.м; склад літ.У, площею 462,80 кв.м; насосна станція літ. Ф площею 65,70 кв.м; склад запчастин літ.Ю площею 225,70 кв.м; склад готової продукції літ.Я площею 542,00 кв.м; пожежний резервуар II; яма для цистерн III, резервуар води IV, будівля котельні літ. X загальною площею 320,10 кв.м, будівля мазутної літ. Е загальною площею 27,60 кв.м, будівля складу солі літ. ПІ загальною площею 33,00кв.м., навіс для солі літ. Щ, труба котельні І, оранжерея V, що належали ТДВ ЧВТКФ «Акцент ЛТД» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 , виданого 10.05.2012р. виконавчим комітетом Чернівецької міської ради.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 01 вересня 2021 року, 24 квітня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. ТДВ ЧВТКФ «Акцент ЛТД» відчужило громадянину ОСОБА_3 частину головного корпусу літера Б, а саме приміщенння: 16-1 - 16-27, загальною площею - 1747,40 кв.м., що складають 7/100 частин нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

28 травня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П. ТДВ ЧВТКФ «Акцент ЛТД» відчужило громадянину ОСОБА_1 будівлю котельні літ. X загальною площею 320,10 кв.м, що складає 5/100 частин нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

09 червня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П. ТДВ ЧВТКФ «Акцент ЛТД» відчужило громадянину ОСОБА_1 будівлю мазутної літ. Е загальною площею 27,60 кв.м, будівлю складу солі літ. Ш загальною площею 33,00кв.м., навіс для солі літ. ІД, трубу котельні І, оранжерею V, що складає 2/100 частин нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час на земельній ділянці за кадастровим номером :14:001:0033 за адресою: АДРЕСА_1 розташовані нежитлові будівлі та споруди з яких:

- 86/100 частин, що складаються з: будівля магазину літ.А' загальною площею 349,50 кв.м; частина головного корпусу літ.Б загальною площею 11567,10 кв.м; склад гуми літ. Б' загальною площею 47,50 кв.м; допоміжний корпус літ. В загальною площею 3725,30 кв.м; склад поліуританової підошви літ.В', склад поліуритенової підошви літ. Г/ склад-ангар літ. Д' площею 406.20 кв.м; розподільчий пункт 6кВт літ.КК площею 41,30 кв.м; прохідна літ. ЛЛ площею 20.20 кв.м; склад ПММ літ. Т, площею 64,10 кв.м; склад літ.У, площею 462,80 кв.м; насосна станція літ. Ф площею 65,70 кв.м; склад запчастин літ.Ю площею 225,70 кв.м; склад готової продукції літ.Я площею 542,00 кв.м; пожежний резервуар II; яма для цистерн III, резервуар води IV належать ТДВ ЧВТКФ «Акцент ЛТД»,

- 7/100 частин, що складаються в головному корпусі літера Б з приміщень: 16-1 - 16- 27, загальною площею - 1747,40 кв.м. належать ОСОБА_3 ,

- 5/100 частин, що складаються з: будівля котельні літ. X загальною площею 320,10 кв.м належать ОСОБА_1 ,

- 2/100 частини, що складаються з: будівля мазутної літ. Е загальною площею 27,60 кв.м, будівля складу солі літ. Ш загальною площею 33,00кв.м., навіс для солі літ. ІД, труба котельні І, оранжерея V належать ОСОБА_1 .

24 червня 2021 року ТДВ ЧВТКФ «Акцент ЛТД» звернувся до Чернівецької міської ради з заявою про надання дозволу на поділ земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 3,1440 га (кадастровий номер :14:001:0033) для виробничих потреб (код 11.02), на 2 (дві) земельні ділянки, з них: №1 - орієнтовною площею 2,9180 га, №2- орієнтовною площею 0,2260 га, у зв`язку із переходом права власності на частину нерухомого майна до ОСОБА_1 .

28 вересня 2021 року Чернівецькою міською радою прийнято рішення за № 453 про:

4. Надати товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівецька виробничо - торговельна колективна фірма «Акцент ЛТД», дозвіл на поділ земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 3,1440 га (кадастровий номер :14:001:0033) для виробничих потреб (код 11.02), на 2 (дві) земельні ділянки, з них: №1 - орієнтовною площею 2,9180 га, №2- орієнтовною площею 0,2260 га, у зв`язку із переходом права власності на частину нерухомого майна до ОСОБА_1 (підстава: заява ТзОВ «Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма «Акцент ЛТД», зареєстрована 25.06.2021р. за №04/01-08/1-79 (ЦНАП), витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2021р. №258909675, від 09.06.2021р. №260734248, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.06.2021р. №262852643).

4.1. Припинити Чернівецькій виробничо-торговельній колективній фірмі «Акцент ЛТД» право постійного користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , площею 3,1440га для виробничих потреб та визнати припиненим державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 31.01.2001р. №1752, у зв`язку із переходом власності на частину нерухомого майна до ОСОБА_1 (підстава: стаття 141 Земельного кодексу України, договори купівлі-продажу нерухомого майна від 28.05.2021р. №518 та від 09.06.2021р. №582).

4.2. Чернівецькій виробничо-торговельній колективній фірмі «Акцент ЛТД» та ОСОБА_1 звернутись із заявою до Центру надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради щодо отримання в оренду земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Тобто, Виробничо-торговельна колективна фірма «Акцент ЛТД» добровільно не відмовлялось від права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:036:0028 і не давало згоду на її вилучення, тому звернулось з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що пунктом 13 рішення Чернівецької міської ради від 01 грудня 2021 року №624, визнано таким, що втратив чинність пункт 4 рішення міської ради від 28 вересня 2021 року №453 Про розгляд звернень юридичних осіб стосовно надання дозволів на складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування, визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень з цих питань в частині надання товариству з обмеженою відповідальністю "Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма "Акцент ЛТД" дозволу на поділ земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 3,1440 га (кадастровий номер :14:001:0033) для виробничих потреб (код 11.02), на 2 (дві) земельні ділянки, з них: № 1 орієнтовною площею 2,9180 га, № 2 орієнтовною площею 0,2260 га, у зв`язку із припиненням права постійного користування

Тобто рішення Чернівецької міської ради від 28 вересня 2021 року №453 втратило чинність лише в частині надання товариству з обмеженою відповідальністю "Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма "Акцент ЛТД" дозволу на поділ земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 3,1440 га (кадастровий номер :14:001:0033) для виробничих потреб (код 11.02), на 2 (дві) земельні ділянки, з них: № 1 орієнтовною площею 2,9180 га, № 2 орієнтовною площею 0,2260 га, у зв`язку із припиненням права постійного користування, а оскаржувані позивачем підпункти 4.1. та 4.2 рішення 9 сесія VIII скликання Чернівецької міської ради Про розгляд звернень юридичних осіб стосовно надання дозволів на складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування, визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень з цих питань № 453 від 28 вересня 2021року, в частині припинення товариству з обмеженою відповідальністю Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма Акцент ЛТД права постійного користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , площею 3,1440га для виробничих потреб, визнання припиненим державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 31 січня 2001 року №1752, у зв`язку із переходом власності на частину нерухомого майна до ОСОБА_1 та зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма Акцент ЛТД звернутись із заявою до Центру надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради щодо отримання в оренду земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , є чинними, а тому наявний предмет спору.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина 1 статті 3 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

За змістом частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селиш, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно з приписами частини І статті 122 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент видачі державного акта) сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб Надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади га органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок (частина 1 статті 123 вказаного Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (частина 2 статті 95 вказаного Кодексу).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 вказав, що стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Разом із тим, відповідно до статті 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) притінення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статгі 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди ураховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 Земельного кодексу України.

Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. Така позиція відповідає висновку, викладеному у виїценаведеному рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005.

Наведений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05.11.2019 у справі № 906/392/18, від 23.06.2020 у справі № 922/989/18.

Тобто, земельна ділянка за адресою: м. Чернівці. вул. Коростишівська, 8, загальною площею 3,144 га, перебуває у користуванні Виробничо-торговельної колективної фірми «Акцент ЛТД» на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ЧВ № 001449 від 31 січня 2001 року, є сформованою, при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоєно кадастровий номер :14:001:0033.

Відповідно до частин 3, 4 статті 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Виробничо-торговельна колективна фірма «Акцент ЛТД» звертаючись до Чернівецької міської ради з клопотанням про поділ вказаної земельної ділянки не надавало згоди на вилучення всієї земельної ділянки, що підтверджується копією заяви до компетентних органів від 24 червня 2021 року, в якій позивач просить здійснити поділ земельної ділянки на дві земельні ділянки орієнтовними площами ділянка 1 площею 2,9180 га та ділянка № НОМЕР_3 площею 0,2260 га у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно.

За вказаних вище обставин та враховуючи вищенаведені законодавчі положення, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав, передбачених положеннями статей 141 - 143 Земельного кодексу України для припинення права позивача постійного користування земельною ділянкою.

Положеннями частин 1 та 2 статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч. 1). Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок (ч. 2).

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частина 4 статті 79-1 вказаного Кодексу).

Відповідно частини 5 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У частині 6 вказаної статті визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Згідно з частиною 1 статті 56 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

За змістом положень частин 1, 2, 6 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якіі| розташовані ці об`єкти (ч. 1). Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені.на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2). Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Укладення договору, який передбачає набугтя права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера (абз. 1 та 2 ч. 6).

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній (див. пункти 8.16 і 8.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі Л» 910/18560 16: пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц).

Правовий аналіз вищенаведених положень земельного законодавства дає підстави для висновку, що виділення зі сформованої земельної ділянки окремої частини у разі її поділу здійснюються за технічною документацією із землеустрою, оскільки така земельна ділянка є зареєстрованою як об`єкт цивільних прав, і для цього, окрім технічної документації, потрібна лише нотаріально посвідчена згода землекористувача земельної ділянки та згода власника - органу місцевого самоврядування; при цьому, така документація не підлягає погодженню та затвердженню в порядку, встановленому Земельним кодексом України, як це передбачено для документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Зазначене дає підстави для висновку, що оскаржуване рішення ради прийнято без урахування положень земельного законодавства щодо поділу земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, що належать різним власникам.

Крім того, враховуючи імперативні положення наведених норм закону, суд доходить висновку, що право користування земельною ділянкою не може припинятись для особи, яка правомірно продовжує володіти нерухомим майном, що розташоване на цій земельній ділянці, і до іншої особи перейшло право власності лише на частину нерухомого майна, проте інша частина продовжує перебувати у власності цієї особи, адже виходячи зі змісту частин 1. З статті 79-1, частин 1, 2, 6 статті 120 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою розповсюджується на її відповідну частину. З огляду на те, що у власності позивача продовжує перебувати частина будівель.

Відповідно до частини 13 статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, поділу або об`єднання земельних ділянок.

Згідно з пунктом б) частини 1 статті 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі, зокрема, встановлення га зміни меж об`єктів землеустрою.

Відповідно до пункту й) частини 2 статті 25 Закону України "Про землеустрій" одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі (частина І статті 26 Закону України "Про землеустрій").

Статтею 30 Закону України "Про землеустрій" визначено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 31 Закону України "Про землеустрій" зміни до документації із землеустрою вносяться особою, яка відповідно до вимог цього Закону може бути розробником документації із землеустрою, за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти іемлеустрою (ч. 1). Погодження та затвердження змін до документації із землеустрою здійснюються в порядку, передбаченому для погодження та затвердження документації із землеустрою (ч. 2).

За змістом частини 12 статті 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується: у разі якщо поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюється її користувачем - власником земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - органом виконавчої влади. Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у разі поділу, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, - заставодержателем; у разі поділу, об`єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, - землекористувачем. Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується замовником.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, поділу чи об`єднання земельних ділянок (абзац 1 частини 10 статті 24 вказаного Закону).

Положеннями частин 1, 2 статті 27 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що у разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Гіоіемельна книга на таку земельну ділянку закривається. У Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок.

За змістом пункту 49 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 №1051, Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об`єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107 - 137 цього Порядку.

Згідно з пунктом 136 цього Порядку відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою вносяться на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу чи об`єднання, шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором таких дій: 1). скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; 2). здійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка утворилася в результаті поділу чи об`єднання, згідно з пунктами 107 - 111 і 113 цього Порядку; 3). внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об`єднання земельних ділянок, запису про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованого кадастрового номера земельної ділянки шляхом: проставлення на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначки про утворення земельної ділянки в результаті поділу чи об`єднання за формою згідно з додатком 28. в якій зазначаються скасований кадастровий номер земельної ділянки, підстава для поділу чи об`єднання земельної ділянки, дата такого поділу чи об`єднання, відомості про Державного кадастрового реєстратора, який зробив позначку;

Зазначені норми права вказують на те, що у разі поділу земельної ділянки змінюються межі, площа та кадастровий номер цієї земельної ділянки, проте обсяг прав попереднього землекористувача, набутий на таку земельну ділянку у встановленому законом порядку на підставі Державного акта на право постійного користування землею, не змінюється, у зв`язку з чим зміна кадастрового номера, здійснена з дотриманням вищенаведених норм закону, не є правовою підставою, передбаченою положеннями статті 141 Земельного кодексу України для припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Наведений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.11.2020 року справа №904/6059/19.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Серявін та інші проти України (Заява № 4909/04) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Отже, оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Решта доводів учасників процесу, їх пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

В порядку ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Також, розглянувши заяву представника позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 28000,00 грн, в сукупності з матеріалами справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст. 126 ГПК України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» можуть бути використані судом в якості джерела права.

Частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

У матеріалах справи наявні ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Бартусевич В.М. ТДВ ЧВТКФ "Акцент ЛТД" серія СЕ №1032184 від 25.10.2021 року, договір від 01.01.2019 року про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Бартусевич В.М. та ТДВ ЧВТКФ "Акцент ЛТД" (далі договір), додаткова угода до договору № 5 від 02.09.2021 року про надання правової допомоги.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у форматі гонорару, розмір якого окремо погоджується між ними в додаткових угодах до цього договору.

Як вбачається з додаткової угоди до договору № 5 від 02.09.2021 року про надання правової допомоги, сторони домовились, що надання правової допомоги та представництво інтересів ТДВ ЧВТКФ "Акцент ЛТД" по справі про визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради про припинення права постійного користування земельною ділянкою за адресою вул. Коростишівська, 8, площею 3,1440 га для виробничих потреб та визнання припиненим державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 31.01.2001 р. №1752, клієнт зобовя`язується сплатити адвокату гонорар у фіксованій сумі в розмірі 28000,00 грн.

Між адвокатом Бартусевич В.М. та ТДВ ЧВТКФ "Акцент ЛТД" 01.01.2021 року підписано акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 01.01.2019 року та додаткової угоди №5 від 02.09.2021 року за договором, в якому гонорар за надання правової допомоги у справі №926/4243/21 визначений сторонами у фіксованій сумі в розмірі 28000,00 грн. Сторони підтверджують, що правнича допомога надана в повному обсязі та належної якості, взаємні претензії у сторін відсутні. Всього надана правнича допомога вартістю 28000,00 грн.

Загальна вартість витрат на правничу допомогу складає 28000,00 грн, які ТДВ ЧВТКФ "Акцент ЛТД" сплатило Бартусевич В.М. платіжним дорученням №792 06.01.2021 року.

Представник відповідача не подавав до суду та не заявляв у судовому засіданні клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а також не надавав суду доказів неспівмірності вказаних витрат.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17 від 11.05.2018 року та практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Так, матеріалами даної справи підтверджується компенсація позивачем витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, а саме: 28000,00 грн - витрати на правничу допомогу.

З урахуванням вищевикладеного витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача в загальній сумі 28000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Суд зазначає, що розмір судових витрат в сумі 28000,00 грн є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на виконання відповідних робіт, предметом позову та підтверджується відповідними доказами.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 50, 123, 129, 130, 220, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма "Акцент ЛТД" (58000, м. Чернівці, вул. Коростишевська, 8, код 05502350) до Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, Центральна площа, 1, код 36068147) про визнання незаконним та скасування пунктів 4.1. та 4.2. рішення 9 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради №453 від 28.09.2021 року, задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати незаконними та скасувати пункти 4.1. та 4.2 рішення 9 сесія VIII скликання Чернівецької міської ради Про розгляд звернень юридичних осіб стосовно надання дозволів на складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування, визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень з цих питань № 453 від 28.09.202Іроку, в частині припинення Товариству з обмеженою відповідальністю Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма Акцент ЛТД права постійного користування земельною ділянкою за адресою вул. Коростишівська, 8, площею 3,1440 га для виробничих потреб, визнання припиненим державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 31.01.2001 р. №1752, у зв`язку із переходом власності на частину нерухомого майна до ОСОБА_1 та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма Акцент ЛТД звернутись із заявою до Центру надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради щодо отримання в оренду земельної ділянки за адресою вул. Коростишівська, 8.

3. Стягнути з Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, Центральна площа, 1, код 36068147) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Чернівецька виробничо-торговельна колективна фірма "Акцент ЛТД" (58000, м. Чернівці, вул. Коростишевська, 8, код 05502350) судовий збір у сумі 2270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 28000,00 грн.

У судовому засіданні 17 лютого 2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 233 ГПК України, повне рішення складено та підписано 28 лютого 2022 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя О.С. Тинок