ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3369/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу №916/3369/21

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , АБ "Михайла Салашного")

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Велика Арнаутська, будинок 15; ),

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни ( АДРЕСА_3 ),

про зобов`язання вчинити дії;

представники сторін:

від позивача Салашний М.О.,

від відповідача Лисюк В.В.,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі Регіональне відділення), з позовними вимогами про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо усунення неточностей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які перешкоджають укладенню договору купівлі-продажу по об`єкту нерухомого майна: будівля електростанції загальною площею 311,2 кв. м (інв. №1/304), склад електростанції площею 82,4 кв. м (інв. №6/309), градирню електростанції (споруда) площею 53,8 кв. м (інф. №9/312), заправну для дизелів площею 4,9 кв. м (інв. №І2/315), вбиральну дерев`яну площею 4,2 кв. м (інв. №14/317), вимощення території електростанції площею 257,9 кв. м (інв. №4273/7646), дизель-генератор К-169М26-ЧН потужністю 100кВА (інв. №4127/2474), дизель-генератор 6s-350 потужністю 550 кВА (інв. №112/2362), дизель-генератор 6s-350 потужністю 570 кВА (інв. №113/2363), дизель-генератор 68360 PN потужністю 860 кВА (інв. №114/2364), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 106, що розташований за адресою: 68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 4б, а саме зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях вчинити дії щодо укладення договору купівлі-продажу вказаного об`єкта державної власності малої приватизації з ОСОБА_1 на умовах проведеного електронного аукціону №UA-PS-2021-03-30-000099-2.

Ухвалою від 09.11.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду: реєстраційного номера облікової картки платника податків позивача; ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача; належних доказів направлення позовної заяви з додатками відповідачу листом з описом вкладення (із зазначенням номеру поштового відправлення на описі вкладення).

15.11.2021 до суду надійшла заява представника позивача (вх. №30482/21) про усунення недоліків.

Ухвалою від 19.11.2021 прийнято позовну заяву (вх. №3478/21 від 05.11.2021) до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3369/21, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 15.12.2021, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив, надіславши його іншим учасникам справи одночасно з наданням відзиву до суду. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олену Петрівну, якій запропоновано надати пояснення по суті спору з урахуванням приписів ст. 168 ГПК України.

26.11.2021 за вх. №31845/21 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 15.12.2021 підготовче судове засідання відкладено на 29.12.2021.

Протокольною ухвалою від 29.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.01.2022.

Судове засідання, яке було призначено на 24.01.2022, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному (з 19.01.2022 по 01.02.2022).

Ухвалою від 02.02.2022 розгляд справи перенесено на 14.02.2022.

14.02.2022, після стадії дослідження доказів, суд оголосив перерву в засіданні до 23.02.2022.

23.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції та доводи учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що став переможцем електронного аукціону №UA-PS-2021-03-30-000099-2, який відбувся 29.04.2021 на об`єкт малої приватизації, окреме майно "Будівлю колишньої електростанції з обладнанням та градирнею", що розташований за адресою: 68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 4б.

Зазначає, що 27.05.2021 під час опрацювання приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк Оленою Петрівною документів для вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом продажу майна на аукціоні встановлено факт невідповідності майна, зазначеного у правовстановлюючих документах, наданих балансоутримувачем до Регіонального відділення для укладення договору купівлі-продажу, майну, зазначеному в документах, які були підставою для проведення реєстрації права власності на об`єкт приватизації.

Як вказав позивач, станом на 14.06.2021 прийнято рішення про призупинення процедури укладення договору купівлі-продажу й відповідач листом №11-08-02619 від 02.06.2021 звернувся до Української універсальної біржі з вимогою забезпечити повернення ОСОБА_1 - переможцю аукціону, сплаченого гарантійного внеску, що, на думку позивача, свідчить про намір відповідача ухилитись від укладення договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом продажу на аукціоні. Відповідач не надав письмових обґрунтувань щодо неукладення договору купівлі-продажу за результатами аукціону й позивач з метою захисту своїх прав звернувся до Господарського суду Одеської області з даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказав наступне.

Наказом Фонду державного майна України від 30.10.2018 № 1397 до Переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, був включений об`єкт „Будівля колишньої електростанції з обладнанням та градирнею. До складу об`єкта увійшли будівля електростанції, градирня та чотири дизель-генератори. Об`єкт державної власності „Будівля колишньої електростанції з обладнанням та градирнею" був реалізований на електронному аукціоні 29.04.2021 року та затверджений Наказом Регіонального відділення № 715 від 14.05.2021 року.

27.05.2021 року Регіональне відділення звернулось для вчинення нотаріальних дії, а саме для посвідчення договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації „Будівля колишньої електростанції з обладнанням та градирнею. Разом з тим, одержало відмову від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк 0.П, у зв`язку із наступним.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, виданим державним реєстратором Ренійської районної державної адміністрації Федотовим Ю.Ф. 19.05.2020 року за номером 209465053 вбачається, що право власності зареєстроване за Міністерством інфраструктури України, номер запису про право власності 36543965, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради від 03.03.2010 року за номером 253р.

Додатково нотаріусу були надані правовстановлюючі документи, а саме розпорядження Ізмаїльської міської ради від 27.12.2019 року за № 885 р. та висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого ТОВ „АКРОПРОМ від 19.08.2021 року, що не відповідає дійсності, у зв`язку із тим, що при вивченні відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було виявлено поділ вказаного об`єкту, тому підставою для державної реєстрації права власності має бути розпорядження Ізмаїльської міської ради від 27.12.2019 року за № 885 р., висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого ТОВ „АКРОПРОМ" від 19.08.2021 року, а не свідоцтво про право власності, видане Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області від 03.03.2010 року за номером 253.

Отже, реєстратор при внесенні відомостей до реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності вніс тільки свідоцтво про право власності від 03.03.2010 року за номером 253А, а оригінали необхідних документів не були внесені реєстратором Ренійської районної державної адміністрації Федотовим Ю.Ф.

Враховуючи помилку реєстратора, яка була виявлена під час вчинення нотаріальної дії Регіональному відділенню було відмовлено в нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.

Як вказав відповідач, зазначена невідповідність, яка виникла не з вини Регіонального відділення, унеможливила укладання договору купівлі-продажу в строк, визначений Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Крім того, на думку відповідача, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, обрав неефективний спосіб захисту, який не відповідає ст. 16 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Як вбачається з протоколу про результати електронного аукціону від 05.05.2021 (Т. 1, а.с. 18-19), ОСОБА_1 став переможцем електронного аукціону №UA-PS-2021-03-30-000099-2, який відбувся 29.04.2021 на об`єкт малої приватизації окреме майно "Будівлю колишньої електростанції з обладнанням та градирнею", що розташований за адресою: 68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 4б.

Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях № 715 від 14.05.2021 затверджено протокол про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-03-30-000099-2 з продажу об`єкта малої приватизації «Будівлі колишньої електростанції з обладнанням та градирнею».

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» під час приватизації об`єкта державної або комунальної власності шляхом його продажу на аукціоні, викупу між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу. Укладення та внесення змін до договорів купівлі-продажу здійснюються відповідно до вимог законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до п. 70 Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 р. № 432, договір купівлі-продажу об`єкта приватизації за результатами проведення електронного аукціону укладається між органом приватизації та переможцем електронного аукціону протягом 30 календарних днів з дня, наступного за днем формування протоколу про результати електронного аукціону та опубліковується органом приватизації в електронній торговій системі через особистий кабінет протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем його укладення. Вказаний строк закінчується о 18 годині останнього дня строку, встановленого для опублікування договору. Даний обов`язок виникає в органа приватизації виключно за умови відсутності рішення про відміну (скасування) електронного аукціону.

27.05.2021 представник регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни для вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом продажу на аукціоні за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 4б.

Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни від 01.06.2021 відмовлено регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях у вчиненні нотаріальної дії посвідченні договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації шляхом продажу на аукціоні за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 4б.

Постанова приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивована наступним.

Для вчинення вказаної нотаріальної дії щодо будівлі електростанції, яка є предметом купівлі-продажу були надані наступні документи: розпорядження Ізмаїльської міської ради від 27.12.2019 року за номером 885р, висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданий ТОВ «АКРОПРОМ» від 19.08.2019 р., технічний паспорт, виданий ТОВ «АКРОПРОМ» 19.08.2019 року за номером 1079, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий державним реєстратором Ренійської районної державної адміністрації Федотовим Ю.Ф. 19.05.2020 року за номером 209465053.

Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим державним реєстратором Ренійської районної державної адміністрації Федотовим Ю.Ф. 19.05.2020 року за номером 209465053, вбачається, що право власності зареєстроване за Міністерством інфраструктури України, номер запису про право власності: 36543965, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області від 03.03.2010 року за номером 253, проте представником продавця надані як правовстановлюючі документи вищевказані розпорядження Ізмаїльської міської ради від 27.12.2019 року за номером 885р та висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданий ТОВ «АКРОПРОМ» від 19.08.2019 р., шо не відповідає дійсності, у зв`язку з тим що, при вивченні відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було виявлено поділ вказаного об`єкту, тому підставою для державної реєстрації права власності має бути розпорядження Ізмаїльської міської ради від 27.12.2019 року за номером 885р, висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданий ТОВ «АКРОПРОМ» від 19.08.2019 р., а не вказане свідоцтво про право власності, видане Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області від 03.03.2010 року за номером 253.

Отже, нотаріус, вивчивши відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Реєстр), відмовив Регіональному відділенню у посвідченні договору купівлі продажу через невідповідність внесеної та відображеної в Реєстрі підстави для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Так, відмовляючи в державній реєстрації договору, нотаріус встановив, що підставою реєстрації об`єкту нерухомого майна має бути саме розпорядження Ізмаїльської міської ради від 27.12.2019 року за номером 885р та висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданий ТОВ «АКРОПРОМ» від 19.08.2019 р., а не свідоцтво про право власності від 03.03.2010 року за номером 253, яке наразі відображено в Реєстрі як підстава для реєстрації вказаного нерухомого майна.

Здійснивши ґрунтовний аналіз матеріалів справи, а також положень Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» та Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 р. № 432 (далі Порядок), суд не вбачає порушень з боку відповідача щодо дотримання процедури проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації, зокрема, й щодо дотримання встановленого законом алгоритму укладення та посвідчення договору купівлі-продажу.

Водночас слід констатувати, що договір купівлі-продажу об`єкта державної власності "Будівлі колишньої електростанції з обладнанням та градирнею", що розташований за адресою: 68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 4б, між сторонами не було укладено.

Статтею 55 Конституції України встановлено право кожного на захист своїх прав і свобод у судовому порядку.

Реалізуючи конституційне право, передбачене ст. 55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Завданнями господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (стаття 2 ГПК України України).

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками (подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі N 338/180/17, від 11.09.2018 у справі N 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі N 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі N 916/3156/17).

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Разом з цим обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі №922/1500/18, від 24.12.2019 у справі N 902/377/19).

Суд наголошує, що рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2019 у справі N 922/1899/16).

У пункті 145 Рішення ЄСПЛ від 15.11.96 у справі "Чахал проти Об`єднаного королівства" суд зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2015).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тоді-як позовні вимоги у даній справі на забезпечення поновлення прав не спрямовані.

Так, зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що у даному спорі він прагне захистити своє право шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії щодо усунення неточностей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які перешкоджають укладенню договору купівлі-продажу по об`єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , а саме зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях вчинити дії щодо укладення договору купівлі-продажу вказаного об`єкта державної власності малої приватизації з ОСОБА_1 на умовах проведеного електронного аукціону №UA-PS-2021-03-30-000099-2.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому слід зазначити, що усунення неточностей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як і внесення туди будь-яких відомостей та змін, не входить до кола повноважень Регіонального відділення, які передбачені нормами чинного законодавства.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що права позивача у даному випадку були порушені будь-якими діями з боку відповідача, який з додержанням встановленого Порядком строку звернувся до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу.

Як вже було встановлено судом, договірні відносини щодо купівлі продажу об`єкту нерухомого майна не виникли між позивачем та відповідачем через відмову приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни в посвідченні договору, яка була обґрунтована невідповідністю внесеної та відображеної в Реєстрі підстави для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача усунути неточності в Реєстрі задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено наявність у відповідача такого зобов`язання, а з пояснень сторін вбачається, що фактично такі дії може вчинити Міністерство інфраструктури України, за яким в Реєстрі зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна. Відповідач міг би вчинити такі дії лише на підставі довіреності, яка на теперішній час відсутня. Вказані обставини не заперечуються сторонами й у матеріалах справи відсутні докази належного оформлення відповідних повноважень у відповідача.

Разом з тим, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача вчинити дії стосовно укладення договору купівлі-продажу вказаного об`єкта державної власності малої приватизації з ОСОБА_1 також не є ефективним способом судового захисту, так як жодним чином не вплине на усунення фактичної підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії щодо посвідчення договору.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що фактично Регіональним відділенням вживались всі необхідні дії для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, з чого слідує готовність відповідача укласти договір. Відмова у посвідчені договору купівлі-продажу сталася не в силу ухилення відповідача від обов`язків щодо укладення договору, а з інших підстав, про які зазначалось вище.

З урахуванням вищевикладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Велика Арнаутська, будинок 15; ) про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено у судовому засіданні 23 лютого 2022 р. Повний текст рішення складено та підписано 09 березня 2022 р.

Суддя Р.В. Волков