ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Справа № 903/811/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021р. у справі №903/811/21 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" (м.Київ)

до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича, м.Володимир-Волинський

про стягнення 404207,83 грн

за участю представників:

позивача - Безрода Р.С.; Гапоненко Р.І.;

відповідача - Кушнірук А.В.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.12.2021р. у справі №903/811/21 відмовлено у позові Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про стягнення 404207,83 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Адвокатське об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

В скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що розглядаючи спір, суд не врахував, що предметом даної справи є не розподіл судових витрат сторін, а стягнення заборгованості управненою стороною (позивачем) з зобов`язальної сторони (відповідача) (оплата винагороди адвоката за надані послуги) і під час розгляду даної справи суд не може втручатись у договірні відносини сторін, оцінюючи, погоджений ними гонорар на предмет його відповідності критеріям розумності та співмірності.

Стверджує, що звільняючи відповідача (ФГ «Західний Буг») від сплати, передбаченого пп.б) п.4.4. Договору, гонорару («гонорару успіху»), місцевий господарський суд не врахував, що у даній справі вирішується питання належного виконання відповідачем (зобов`язальною стороною) своїх зобов`язань за дійсним Договором, а не питання компенсації судових витрат іншою стороною у справі №903/12/21.

Скаржник зазначає, що суд, здійснюючи правосуддя у справі №903/811/21 та керуючись положеннями ч.ч.4-5 та ч.7 ст.75 та ст.86 ГПК України, незважаючи на правову оцінку, надану судами певним фактам у справі №903/13/21, саме в межах даної справи №903/811/21, має надати правову оцінку умовам, укладеного між сторонами Договору, на предмет зобов`язання Клієнта в частині оплати гонорару, в т.ч. і «гонорару успіху».

Також скаржник зазначає, що орієнтована сума витрат на професійну правничу допомогу становить 40000,00 грн.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021р. у справі №903/811/21 і ухвалити нове рішення, яким позов Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича про стягнення заборгованості за договором у розмірі 404207,83 грн задовольнити повністю.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо на адресу суду апеляційної інстанції.

Листом від 23.12.2021р. матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.

30.12.2021р. матеріали справи надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.12.2021р. апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021р. у справі №903/811/21 залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, а саме: подати до Північно-західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (9094,68грн).

13.01.2022р. на адресу суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (лист від 10.01.2022р.), до якої долучено платіжне доручення №413 від 31.12.2021р. про сплату судового збору у розмірі 9094,69грн.

Ухвалою від 13.01.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021р. у справі №903/811/21 та призначено розгляд апеляційної скарги на 09.02.2022р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано відповідачу у строк по 04.02.2022р. подати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України, та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів апелянту.

08.02.2022р. на адресу суду від Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (лист від 03.02.2022р.).

Відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з врахуванням норм матеріального та процесуального права, при ухваленні рішення надано належну оцінку доказам, а також повно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення.

Правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору. У даній справі такі докази позивач не надав, не надав будь-якого розрахунку на підтвердження обсягу виконаної ним роботи (фіксований розмір, погодинна оплата).

Також відповідач зазначає, що справа №903/12/21 відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку зі стягненням заборгованості і спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та не передбачають застосування та дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів; матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час для підготування процесуальних документів; позиція відповідача та доводи були незмінними в судах першої та апеляційної інстанції. Крім того, апеляційна скарга та пояснення в даній справі не містять посилань на судову практику в подібних правовідносинах, доводи таких пояснень є тотожними між собою, а в судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат посилався на доводи, зазначені у апеляційній скарзі та поясненнях. Аналогічні доводи вже зазначалися в суді першої інстанції у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Отже, витрати на послуги адвоката значно завищені, оскільки між сторонами існував аналогічний спір у справі №903/13/21, з аналогічним вирішенням і апеляційна скарга у даній справі фактично такого ж змісту як і у справі №903/13/21.

Щодо 389207,83грн додаткової винагороди адвоката від розміру суми, на яку судом буде зменшено заявлену ТОВ «Ніра» до стягнення суму заборгованості Клієнта, яка визначена на підставі пп.d п.4.4 Договору, то відповідач зазначає, що така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні ст.ст.632, 903 Цивільного кодексу України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а є платою за сам результат, досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг. Судом апеляційної інстанції в постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021р. у справі №903/12/21 не було зменшено суму заборгованості, а лише відмовлено в її стягненні з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного відповідач просить суд апеляційної інстанції рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021р. у справі №903/811/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» без задоволення.

Ухвалою від 09.02.2022р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 16.02.2022р.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 16.02.2022р. представники позивача підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. Просили скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021р. у справі №903/811/21 та прийняти нове, яким позов задоволити.

Представник відповідача заперечив проти доводів та вимог апелянта, просив суд залишити апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

20.01.2021р. між ФГ Західний Буг Юнака Сергія Петровича та АО Гапоненко Роман і партнери було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №03-490 відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання, в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження захищати права і законні інтереси клієнта, надавати інші види правової допомоги в обсязі та на умовах встановлених договором та за домовленістю сторін, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесенні адвокатським об`єднанням витрати у зв`язку з виконанням даного договору (п.п.1.1 Договору).

Згідно п.п.1.2 Договору адвокатське об`єднання за договором бере на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу клієнту, а саме:

а) досудове врегулювання спору з ТОВ Ніра ();

b) здійснити представництво, захищати права і законні інтереси клієнта та надавати інші види правової (правничої) допомоги клієнту у суді, будь-якої інстанції у справі №903/13/21, №903/12/21 (за позовом ТОВ Ніра () до Фермерського господарства Західний Буг Юнака Сергія Петровича про стягнення заборгованості);

e) здійснити представництво та надавати інші види правової допомоги клієнту у правовідносинах останнього з ТОВ Ніра (), які через свою наявність можуть прямо чи опосередковано вплинути на відсутність/зменшення розміру заборгованості клієнта перед ТОВ Ніра, яка є предметом судового розгляду у справі №903/13/21, №903/12/21.

Відповідно до п.п.4.1 Договору визначено, що гонорар є формою винагороди Адвокатського об`єднання правової допомоги клієнту.

Згідно п.п.4.4 Договору сторони визначили, що за надану в межах даного договору правову допомогу клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у наступному розмірі:

а) 5000 грн за підготовку однієї вимоги про зарахування зустрічних однорідних вимог про відшкодування збитків або здійснених оплат по іншим правовідносинам;

b) 2000 грн за підготовку довідок;

c) 2500 грн за одну годину роботи адвоката в судовому процесі , що сплачується клієнтом протягом 3 робочих днів з моменту підписання акту наданих послуг (правової допомоги) та буде покладений на сторону згідно ст.129 ГПК України.

d) 20% від розміру суми на яку судом буде зменшено заявлену ТОВ Ніра до стягнення суму заборгованості клієнта у справі №903/13/21 законної сили.

e) клієнт сплачує аванс в сумі 30000 грн протягом п`яти днів з моменту підписання договору.

Підпунктом 4.6 Договору визначено, що на підтвердження факту надання адвокатським об`єднанням складається акт наданих послуг правової допомоги і направляється або вручається під розписку клієнту.

Пунктом 4.7 Договору визначено, що якщо у 10 денний строк після того як адвокатським об`єднанням буде відправлено поштою (рекомендованим листом з повідомленням), або в 5 денний строк з дня вручення під розписку клієнту акту, адвокатське об`єднання не отримає підписаний акт або вмотивовані заперечення клієнта із зазначенням недоліків, послуга вважається прийнятою з виконанням всіх умов договору в день відправлення акту поштою, або в день вручення його клієнту.

Даний договір, підписано уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому порядку не оспорено, не розірвано та не визнано недійсним, а отже є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Звертаючись до суду позивач доводив розмір суми наданих послуг на виконання умов цього договору посилаючись на акт прийому-передачі наданих послуг за №42 від 22.06.2021р. складений одноособово (арк.справи 17).

Зі сторони відповідача даний акт не підписаний та печаткою не скріплений.

Згідно акту позивач вказує, що надав відповідачеві послуги на суму 404207,83 грн, а саме: 1) гонорар за надання правової допомоги по справі №903/12/21 згідно п.d) 4.4 Договору за суму 389207,83 грн; 2) гонорар згідно п. с) 4.4 Договору, підготовка та подання апеляційної скарги по справі №903/12/21 в розмірі 2500 грн; 3) підготовка і подання клопотання про участь представника в режимі відеоконференції в сумі 2500грн. 4) участь адвоката в судовому засіданні апеляційного провадження 22.06.2021р. в сумі 2500 грн.

Даний акт позивач надіслав на адресу відповідача, що підтверджується квитанцією (арк.справи 19).

Між тим відповідач не погодився із актом та 20.08.2021р. надіслав заперечення в якому вказує, що розмір оплати послуг є завищеним.

Із акту виконаних робіт №42 від 22.06.2021р. та із заявленої у даній справі позовної вимоги слідує, що позивач - АО Гапоненко Роман і партнери просить стягнути гонорар.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як встановлено ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст.179 ГК України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як вбачається з матеріалів справи, у сторін виникли цивільні права та обов`язки на підставі договору про надання правової допомоги, правову оцінку яких слід здійснювати у контексті Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність та усталеної практики Верховного Суду з питань відшкодування витрат на правову допомогу.

Як встановлено ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність (у редакції на час укладення договору) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 Цивільного кодексу України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина 5 статті 626 Цивільного кодексу України).

Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, має містити таку істотну умову, як ціна.

Згідно статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, статті 28 Правил адвокатської етики (у редакції 2012 року) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.12.2019р. у справі №522/17845/15-ц.

Як вірно відмічено судом першої інстанції, сторони в порушення ст.180 Господарського кодексу України, 638 Цивільного кодексу України у договорі про надання правової допомоги не визначили таку істотну умову, як ціна.

Разом з тим, ціна у договорі про надання правової допомоги визначена як гонорар.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар форма винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Гонорар не включає кошти, що вносяться клієнтом на покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням угоди.

При визначенні розміру гонорару повинно братися до уваги: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

При цьому, у Договорі про надання правової допомоги сума гонорару не визначена у твердій грошовій формі, а пов`язана із настанням певної події та визначається, як гонорар успіху.

За правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18 при визначенні гонорару успіху слід враховувати таке.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Колегія суддів звертає увагу, що правовідносинам Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" та Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича, що виникли на підставі Договору про надання правової допомоги, який є предметом судового розгляду в даній справі, була надана правова оцінка судами першої, апеляційної та касаційної інстанції в межах розгляду справи №903/13/21, якими було встановлено наступне:

«Щодо додаткової винагороди адвоката від розміру суми, на яку судом буде зменшено, заявлену ТОВ Ніра до стягнення, суму заборгованості відповідача в розмірі 1153512 грн 44 коп., яка визначена на підставі пп.d п.4.4 Договору, то суд зазначає, що така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні ст.ст.632, 903 Цивільного кодексу України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", а є платою за сам результат, досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг.

При цьому, за умовами цього пункту відповідач сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 20% від розміру суми, на яку судом буде зменшено заявлену ТОВ "Ніра" до стягнення суму заборгованості відповідача у справі №903/13/21, №903/12/21.

Однак, судом апеляційної інстанції в постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021р. не було зменшено суму заборгованості, а лише відмовлено в її стягненні з відповідача на користь позивача».

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції було відмовлено у стягненні зазначеного гонорару успіху.

Постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021р. у справі №903/13/21 залишена в силі постановою Верховного Суду від 30.09.2021р.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007р. передбачено, що за змістом частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v.Ukraine, no.48553/99, §77, від 25.07.2002р.; Ukraine-Tyumen v.Ukraine, no.22603/02, §§42 та 60, від 22.11.2007р.).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009р. у справі Христов проти України одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа Брумареску проти Румунії, п.61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

З огляду на викладене та враховуючи принципи юридичної визначеності та правової певності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що додаткова винагорода адвоката від розміру суми на яку судом зменшено заявлену ТОВ Ніра до стягнення суму заборгованість клієнта в розмірі 389207,83 грн, яка визначена на підставі п.п.d п.п.4.4 Договору, то така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні ст.ст.632, 903 Цивільного кодексу України та ст.30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, а є платою за сам результат, досягнення адвоката та відповідно до умов не ставиться в залежність від фактично наданих послуг.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021р. у справі №903/12/21 не було зменшено суму заборгованості, а лише відмовлено в її стягненні з відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене та враховуючи зазначені вище норми права, судом першої інстанції було правомірно відмовлено у стягненні 404207,83 грн гонорару з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на користь Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери".

Відповідно до ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги наявні у справі докази, колегія суддів вважає вірним висновок Господарського суду Волинської області про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Адвокатського об`єднання Гапоненко Роман і партнери.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021р. у справі №903/811/21 залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.