УХВАЛА

21 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 914/535/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Львівської області

(суддя - Бортник О.Ю.)

від 09.08.2021

та постанову Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Марко Р.І., судді - Кравчук Н.М., Матущак О.І.)

від 10.01.2022

у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго"

про стягнення 2 987 073,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. У березні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Товариство) звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" (далі - Підприємство) про стягнення 2 360 560,72 грн пені, 310 190,07 грн трьох процентів річних, 268 385,7 грн інфляційних втрат та 47 937,34 грн збитків.

2. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач неналежно виконав зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу № 1022/1819-ЕЕ від 25.10.2018 (далі - Договір) щодо своєчасності оплати поставленого йому природного газу, у зв`язку з чим на підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, 3 % річних та інфляційні втрати. Також позивач нарахував збитки на підставі пунктів 3.13, 5.7 Договору та пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 (зі змінами).

3. Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.08.2021, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Підприємства на користь Товариства 2 124 504,65 грн пені, 310 190,07 грн трьох процентів річних, 268 385,7 грн інфляційних втрат та 44 087,05 грн судового збору з розстроченням виконання рішення суду на три місяці шляхом стягнення належної до сплати суми по 915 722,49 грн щомісячно.

4. Суд першої інстанції виходив з того, що:

- відповідач порушив договірні зобов`язання з оплати поставленого природного газу, тому вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірними;

- позовні вимоги щодо стягнення 47 937,34 грн збитків задоволенню не підлягають, оскільки Товариство не довело наявності обставин, встановлених статтею 22 ЦК України та Главою 25 ГК України, які дають право на відшкодування збитків у господарській діяльності. Встановлення пунктами 3.13. та 5.7. Договору, в редакції Додаткової угоди № 3, відшкодування відповідачем збитків за перевищення більше, ніж на 5% фактично використаного природного газу від замовленого обсягу газу, не звільняє позивача від обов`язку доказування наявності обставин, передбачених зазначеними нормами права;

- з огляду на клопотання Підприємства про зменшення розміру пені, врахувавши інтереси сторін та їх майновий стан, на підставі статті 551 ЦК України суд зменшив розмір пені на 10% та на підставі статті 331 ГПК України розстрочив виконання рішення суду на три місяці.

5. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, і

враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від

21.09.2021у справі №904/6992/20 виходив з того, що:

- право постачальника вимагати на підставі Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила № 2496) та договору від споживача відшкодування збитків за перевищення обсягу використання замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягаря доказування понесених збитків;

- передбачений у договорі порядок розрахунку збитків, за відсутності факту реально понесених збитків, не є підставою для розрахунку та стягнення збитків;

- позивач не надав докази на підтвердження реальності понесення ним збитків та не довів витрати, спричинені відхиленням відповідача від обумовлених обсягів спожитого природного газу, тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача збитків у сумі 47 937, 34 грн.

6. 01.02.2022 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати в частині відмови у стягненні збитків у сумі 47 937, 34 грн.

7. Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

8. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

9. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

10. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

11. У касаційній скарзі Товариство зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме: статей 9, 11, 22, 546-551, 611, 623, 627 ЦК України та статей 224, 225, 230, 231 ГК України, статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", розділу VI Правил № 2496 та необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 911/3215/20 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові (пункт 2 частини 2 статті 287 ГПК України).

12. Скаржник не погоджується з відмовою в частині стягнення збитків, оскільки вважає, що суд зробив неправильний висновок про те, що збитки, передбачені Правилами № 2496 та Договором, нараховуються відповідно до статей 22, 623 ЦК України та 224 ГК України, тоді, як мають застосовуватися статті 546, 547, 548, 549 ЦК України та 199, 230, 231, 232 ГК України, які визначають штраф, як одну з форм неустойки. Натомість, правові засади функціонування ринку природного газу України регулюються Законом України "Про ринок природного газу", який є спеціальним нормативно-правовим актом та Правилами № 2496 постачання природного газу, в тому числі щодо стягнення збитків, які є спеціальними та діють в окремій сфері господарювання, мають пріоритет у нормозастосуванні перед нормами ЦК України та ГК України.

13. Верховний Суд зауважує, що існує сформована практика суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах щодо відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу із урахуванням приписів розділу VI Правил № 2496, а саме у постановах Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 910/4608/20, від 25.08.2021 у справі № 911/3215/20, від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20, від 26.10.2021 у справі № 904/6985/20 та від 16.12.2021 у справі № 911/3214/20, від 23.12.2021 у справі № 908/24/21,від 20.01.2022 у справі № 911/77/21.

14. Зокрема, у цих постановах викладена наступна правова позиція Верховного Суду:

- виходячи із змісту пункту 6 частини 5 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити істотні умови, зокрема, щодо порядку відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання;

- підпунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил № 2496 передбачено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

- відповідно до пункту 2 розділу VI Правил № 2496 у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу;

- враховуючи положення підпункту 1 пункту 1 розділу VI Правил № 2496, а також те, що договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем);

- пункт 3.13 договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил № 2496 хоча й передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків;

- натомість, право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України;

- вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, при цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента;

- для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

15. Крім того, у постановах від 16.12.2021 у справі № 911/3214/20, від 20.01.2022 у справі № 911/77/21 Верховний Суд, розглядаючи аналогічні доводи касаційної скарги про необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм Правил постачання природного газу, викладених у постановах Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 911/3215/20 та від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20 не знайшов підстав для відступлення від зазначених правових висновків.

16. Суд апеляційної інстанції вирішив спір відповідно до зазначеної правової позиції і дійшов висновку, що позивач не надав доказів на підтвердження реальності понесення ним збитків та не довів втрати, спричинені відхиленням відповідача від обумовлених обсягів спожитого природного газу, тому у відшкодуванні збитків відмовив.

17. Верховний Суд, який переглядає справу № 914/535/21, не вважає за необхідне відступати від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у вищезазначених постановах Верховного Суду.

18. Верховний Суд зауважує, що доводи, викладені у касаційній скарзі, стосуються не підстав відступлення від висновку суду касаційної інстанції, а фактично є незгодою з висновками суду, які зроблені у справі, що переглядається, відповідно до встановлених конкретних обставин справи, що формують зміст спірних правовідносин. Водночас, відповідно до статті 300 ГПК України, вирішення цих питань не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції.

19. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

20. З огляду на те, що суд апеляційної інстанції правильно переглянув судове рішення у справі № 914/535/21 відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм статей 22, 623 ЦК України та 224, 225 ГК України, розділу VI Правил № 2496 у подібних правовідносинах, що викладені у раніше прийнятих постановах, і підстави для відступлення від цих висновків у межах цієї справи відсутні, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 ГПК України.

Керуючись статтею 234, пунктом 5 частини 1 статті 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 914/535/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Львівської області від 09.08.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко