ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1151/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ткачук І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агророзквіт" (01133, м.Київ, вул. Є.Коновальця, 44-Б, )

до відповідача Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Соборна, будинок 104, )

про відшкодування збитків у розмірі 140 526, 47 грн

у судовому засіданні приймали участь представники:

- від позивача: Колесников Д.В.;

- від відповідача: Дем`янюк С.М.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агророзквіт" (далі Товариство) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі Митниця) про відшкодування збитків у розмірі 140 526,47 грн, які завдані позивачу внаслідок протиправних дій відповідача.

Ухвалою від 20.12.2021, зокрема, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20 січня 2022 року.

06 січня 2022 року на адресу суду від Митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання вважає поданий позов адміністративним, просить у його задоволенні відмовити. Вважає, що до позовної заяви не додано належних первинних документів, позовна заява не містить розрахунку та обґрунтованості понесених витрат, їх приналежність до операцій пов`язаних з митним оформленням товарів, а також платіжних документів, що свідчить про реальність сплати коштів на користь третіх осіб, а отже - доказів понесення збитків та їх розміру. Вказує, що затримка у митному оформленні товарів виникла не з вини митного органу, а внаслідок не своєчасного подання декларантом митної декларації до митного оформлення.

Разом з тим, у відзиві відповідач заявив клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

20 січня 2022 року на поштову адресу суду від Товариства надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останнє заперечує наведені у відзиві на позовну заяву обставини, з підстав наведених у позовній заяві. Наполягає на тому, що даний спір належить до юрисдикції господарського суду, з посиланням на відповідну судову практику. Крім того, Товариством надано для долучення до матеріалів справи копію виписки з рахунку ТОВ "Агророзквіт" за 21.12.2018.

Ухвалою суду від 20.01.2022 у задоволенні клопотання Митниці про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Розгляд справи відкладено на 03.02.2022.

У судовому засіданні 03.02.2022 судом було оголошено перерву до 17.02.2022.

17 лютого 2022 року позивачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: долучення детального розрахунку збитків та періоду простою вагонів і дублікати накладних для відправника з відмітками. Вказані докази додатково підтверджують дату прибуття вагонів на станцію та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача і наслідками у вигляді збитків за простій вагонів.

У судовому засіданні 17.02.2022 судом було оголошено перерву до 22.02.2022.

22 лютого 2022 року позивачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: платіжне доручення, яке підтверджує сплату позивачем депозиту на рахунок ПАТ "Укрзалізниці" з якого згодом було списано суму збитків за простій вагонів.

У судовому засіданні 22.02.2022 клопотання позивача про долучення доказів задоволено, оскільки визнано причини їх неподання поважними.

У судовому засіданні 22.02.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві, контррозрахунку на пропозицію суду не надав.

У судовому засіданні 22.02.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд встановив наступне.

Згідно з зовнішньоекономічним Контрактом купівлі-продажу №BK/AR-2018/01 від 30.01.2018 та Додатковою угодою №9 від 31.10.2018 до цього Контракту позивач є імпортером азотно-фосфорно-калійних комплексних добрив, країна походження - Республіка Білорусь, виробник - ВАТ "Білоруськалій" (м. Солігорск, Республіка Білорусь).

30 листопада 2018 року на станції Калій ІІІ, Республіка Білорусь було відвантажено партію товару - 2 напіввагони: №63103329 відповідно до дублікату накладної для відправника №21888453 (а.с. 59), рахунку фактури №3647 від 30.11.2018 року (а.с. 60), сертифікату якості №239 від 30.11.2018 року (а.с. 61-62); №67685776 відповідно до дублікату накладної для відправника №21888439 (а.с. 63), рахунку фактури №3648 від 30.11.2018 року (а.с. 64), сертифікату якості №235 від 30.11.2018 року (а.с. 65-66), загальною кількістю 128 мт, та відправлено на адресу позивача.

Після прибуття напіввагонів на станцію "Сарни" відповідний товар був заявлений 09.12.2018 до розмитнення уповноваженою особою декларанта - ТОВ "МИТНО-БРОКЕРСЬКА ГРУПА", яке діє на підставі Договору про надання послуг з декларування та митного оформлення вантажів №1/7/27.03 від 27 березня 2018 року. Уповноважена особа декларанта ТОВ «МИТНО-БРОКЕРСЬКА ГРУПА» 09 грудня 2018 року належним чином заповнила і подала у передбачений законом Спосіб митну декларацію №UA204040/2018/012933 та додала відповідні документи, у тому числі й ті, що підтверджують якість та країну походження товару. Разом із тим, митне оформлення товару за цією декларацією не було проведено у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1.

З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками. Зокрема, проведено частковий митний огляд з розкриттям до 20% пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації (202-1), забезпечено ідентифікацію товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки (911-1).

Крім того, з метою перевірки ризиків за профілем 905-3 було здійснено взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи), а саме: 09 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товару, що оформлено відповідним актом від 09 грудня 2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту "Сарни" Барчуком С.А. з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД (а.с. 67-68).

Оскільки при опрацюванні митної декларації спрацювали вказані профілі ризику, уповноважена особа декларанта ТОВ «МИТНО-БРОКЕРСЬКА ГРУПА» 11.12.2018 подала тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/013000.

Разом із тим, 11 грудня 2018 року позивач отримав картку відмови в прийнятті тимчасової митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного признання №UA204040/2018/00810, згідно з якою Головний державний інспектор митного посту "Сарни" Кукса В.В. прийняв рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. Причиною такого рішення Головний державний інспектор зазначив наступне: «у митного органу наявна інформація, що товар "Добрива мінеральні або хімічні із вмістом трьох поживних елементів-азоту, фосфору та калію, добриво азотно-фосфорно-калійне комплексне (NPK марка 7-20-30)" може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України, то відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України товар "Добрива мінеральні або хімічні із вмістом трьох поживних елементів-азоту, фосфору та калію, добриво азотно-фосфорно-калійне комплексне (NPK марка 7-20-30)" не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень" (а.с. 69-70).

Одночасно, в картці, Головний державний інспектор роз`яснив, що проведення декларування товарів може бути проведено після отримання висновку ДПМЕ ДФС щодо хімічного складу товару та відсутності в його складі сильнодіючих чи отруйних речовин, що підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України.

13 грудня 2018 року позивач направив скаргу начальнику Рівненської митниці Державної фіскальної служби України Вавровському О.А. на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску, чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UА204040/2018/00810, виданої головним державним інспектором митного посту "Сарни" Куксою В.В. з вимогою скасування зазначеної вище картки відмови та розмитнення товару за митною декларацією UA204040/2018/013000, разом із клопотанням про скорочений термін розгляду скарги, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує права позивача і завдає йому значних збитків, створює загрозу псування товару через його зберігання в неналежних умовах, а простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст. 36 Статуту залізниць України, тягне за собою сплату позивачем коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі (повідомлення начальника станції Сарни ВСП "Рівненська дирекція залізничних перевезень" ПАТ "Українська залізниця" від 11 грудня 2018 року № 667), а також, що несвоєчасне розмитнення товару тягне за собою сплату позивачем штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами (а.с. 79-86).

Згідно з Висновком Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України № 136 від 22.12.2018, метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, товар ідентифіковано як добриво азотне-фосфорне-калійне комплексне, що саме і було заявлено в митній декларації МД ІМ 40 АА №UA204040/2018/012933. Також, експертизою встановлено, що в результаті досліджень показники не суперечать опису товару, зазначеному в 31 гр. МД та даним супровідної документації (а.с. 71-74).

Водночас, 26.12.2018 Головним державним інспектором митного посту "Сарни" Барчуком С.А. було сформовано картку відмови №UА204040/2018/00847 в прийнятті митної декларації №UА204040/2018/012933, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення з таких причин: "Відповідно до отриманого висновку ДПМЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 22.12.2018 №136 відомості зазначені в графі № 31ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 266 Митного Кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДПМЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 22.12.2018 №136».

26 грудня 2018 року товар був оформлений в режимі імпорту за митною декларацією IM40AAUA204040/2018/013530 і випущений для вільного обігу (а.с. 77-78).

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Митного Кодексу України (далі - МК України) якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Крім того, за правилами ч. 21 ст. 356 МК України за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму, товари, проби (зразки) яких взяті для проведення дослідження (аналізу, експертизи), випускаються органом доходів і зборів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізів, експертиз), якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України.

Відтак, наявність профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1, що спрацювали за результатами опрацювання митної декларації № UA204040/2018/012933, давали декларанту ТОВ "Агророзквіт" право використати передбачену ч. 21 ст. 356 МК України можливість здійснити митне оформлення товару за тимчасовою митною декларацією, а орган доходів і зборів зобов`язаний здійснити випуск товару, якщо не буде беззаперечно встановлено, що товар підпадає під дію встановлених законом заборон та/або обмежень.

Судом враховано, що у висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС, зазначена мета проведення дослідження - ідентифікація товару з метою встановлення характеристик визначальних для класифікації товарів згідно УКТ ЗЕДу.

Позивач, вважаючи, що станом на час прийняття Головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС України Куксою В.В. рішення, оформленого карткою відмови № UA204040/2018/00810 не було жодних законодавчо встановлених перешкод для митного оформлення товару (випуску) згідно з цією декларацією, вказівки в картці про підозри щодо наявності в товарі заборонених речовин були безпідставними, а рішення таким, що порушує стандарт обов`язкової його вмотивованості - звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з відповідним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року у справі №640/5363/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020, адміністративний позов ТОВ "Агророзквіт" до Поліської митниці Держмитслужби (правонаступник Рівненської митниці ДФС України) задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: №UА204040/2018/00810 виданої 11.12.2018 Головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС України Куксою В.В; №UА204040/2018/008847 виданої 26.12.2018 р. Головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС України Барчуком С. А.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, зазначені у вищевказаному рішенні обставини мають преюдиціальне значення у даній справі та з урахуванням приписів частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають повторному доведенню при розгляді даного спору.

Спір у даній справі виник щодо відшкодування збитків, завданих неправомірними діями Рівненської митниці ДФС України (правонаступником якої є відповідач).

За змістом частин першої та третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Неправомірність дій відповідача, що полягає у протиправній відмові в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення встановлена рішенням Окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року у справі №640/5363/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020, яким адміністративний позов ТОВ "Агророзквіт" до Поліської митниці Держмитслужби (правонаступник Рівненської митниці ДФС України) задоволено.

Позивач зазначає, що протиправна поведінка відповідача за затримку вагонів №67685776 та №63103329 завдала ТОВ "Агророзквіт" збитки у розмірі 140 526,47 грн, що включає в себе:

- користування власними вагонами, контейнерами інших держав на МЗК: плата за актами ГУ-23а, ГУ-23 в розмірі 16 663, 92 грн;

- охорону вантажу, у разі його затримки в розмірі 64 493,63 грн;

- зберігання у вагонах (у т.ч. у контейнерах) при перевезенні експорт в розмірі 1 626,36 грн;

- двократний розмір за зберігання у вагонах (у т.ч. у контейнерах) при перевезенні експорт в розмірі 52 042,20 грн;

- оформлення переадресування вантажів в розмірі 639,72 грн;

- користування власними вагонами, контейнерами інших держав на МЗК: плата за актами ГУ-23 а, ГУ-23 в розмірі 3 201,84 грн;

- маневрова робота через затримку на прикордонних в розмірі 1 858,80 грн.

На підтвердження завданих збитків позивачем надані: розрахунок примусових витрат за простій вагонів ТОВ "Агророзквіт", перелік №20181225 від 25.12.2018, перелік №20181228 від 28.12.2018, перелік №20181227 від 27.12.2018 Філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця", накопичувальна картка №27122179 від 27.12.2018 року (а.с. 32-37), виписка з рахунку ТОВ "Агророзквіт" за 21.12.2018, на підтвердження внесення депозиту на рахунок філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" в розмірі 250 000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за зал. перевезення за Договором №10277/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018року" (а.с. 113), платіжне доручення №3076 від 28.12.2018 про сплату депозиту да Договором №10277/ЦТЛ-2018.

15 лютого 2018 року між ПАТ "Укрзалізниця" (Перевізник) та ТОВ "Агророзквіт" (Замовник) було укладено договір про надання послуг №10277/ЦТЛ-2018 із додатками 1-4, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезень, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (далі Договір, а.с. 38-58).

У відповідності до п. 2.1.6, 2.1.6.1. Договору Замовник (Товариство) зобов`язався оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника; самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов цього договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що не залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця".

Згідно з п. 4.2. Договору оплата послуг здійснюється на умовах попередньої оплати.

Таким чином, із вказаних положень договору вбачається, що оплата наданих послуг, а також платежів пов`язаних із затримкою вантажу здійснювались шляхом перерахування грошових коштів на рахунок філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця", після чого із цією суми проводились відповідні списання.

На переконання суду наданими позивачем доказами підтверджується понесення останнім збитків завданих неправомірними рішеннями відповідача в сумі 140 526,47 грн, а отже наявність такого елементу доказування за даним предметом спору як наявність шкоди.

При цьому, причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача і наслідками у вигляді шкоди підтверджується наступними документами: дублікатом накладної для відправника №21888453, рахунком фактурою №3647 від 30.11.2018, сертифікатом якості №239 від 30.11.2018, дублікатом накладної для відправника №21888439, рахунком фактурою №3648 від 30.11.2018, сертифікатом якості №235 від 30.11.2018; актом про взяття проб і зразків від 09.12.2018; карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204040/2018/00810 від 11.12.2021 за тимчасовою митною декларацією №UА204040/2018/013000; висновком Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України №136 від 22.12.2018, яким товар ідентифіковано як добриво азотне-фосфорне-калійне комплексне, що саме і було заявлено в митній декларації МД ІМ 40 АА № UА204040/2018/012933, також, встановлено, що в результаті досліджень показники не суперечать опису товару, зазначеному в 31 гр. МД та даним супровідної документації; карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204040/2018/00847 від 26.12.2018 року в прийнятті митної декларації ІМ 40 АА №иА204040/2018/012933; митною декларацією ІМ40АА №UА204040/2018/013530 за якою товар 26.12.2018 був оформлений в режимі імпорту і випущений для вільного обігу.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування шкоди.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що саме прийняття відповідачем неправомірного рішення призвело до понесення позивачем збитків у підтвердженому та не спростованому відповідачем розмірі 140 526,47 грн, та позивачем доведено всі необхідні складові що складали предмет доказування у даній справі.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач належних доказів на спростування встановлених судом обставин не надав, також не надав суду контррозрахунку посилаючись при цьому на невірність розрахунку позивача.

Доводи відповідача про те, що до позовної заяви не додано належних первинних документів, позовна заява не містить розрахунку та обґрунтованості понесених витрат, їх приналежність до операцій пов`язаних з митним оформленням товарів, а також платіжних документів, що свідчить про реальність сплати коштів на користь третіх осіб, а отже - доказів понесення збитків та їх розміру - спростовуються вище встановленими судом обставинами та описаними доказами.

Стосовно доводів відповідача про підсудність даного спору, слід звернути увагу на наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Крім того, позивачем у відповіді на відзив наведено релевантну практику Верховного суду з даного питання, викладену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №405/4179/18, відповідно до якої: "позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди заподіяної протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, не ставить позовної вимоги про вирішення публічно-правового спору. Тому відповідно до частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України заявлені у позові вимоги мають вирішуватися за правилами цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу учасників спору".

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агророзквіт" до Поліської митниці Держмитслужби про відшкодування збитків у розмірі 140 526, 47 грн є доведеними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 2 270,00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агророзквіт" до Поліської митниці Держмитслужби про відшкодування збитків у розмірі 140 526, 47 грн. задоволити.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агророзквіт" (01133, м.Київ, вул. Є.Коновальця, 44-Б, ) збитки у розмірі 140 526 (сто сорок тисяч п`ятсот двадцять шість) грн 47 коп, завданих внаслідок дій Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Соборна, будинок 104, ).

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Соборна, будинок 104, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агророзквіт" (01133, м.Київ, вул. Є.Коновальця, 44-Б, ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 28.02.2022.

Веб адреса сторінки на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О. Пашкевич