ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Черкаси справа № 925/54/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: Грищенко О.М. - адвокат за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом фізичної особи - підприємця Музики Юрія Богдановича (м. Дубно, Рівненська область) до товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (м. Канів, Черкаська область) про стягнення 48 498,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 48 498,29 грн. з яких: 43 200,00 грн. основна заборгованість, 3 203,88 грн. пеня, 562,86 грн. 3 % річних та 1 531,55 грн. інфляційних втрат на підставі договору оренди техніки № 231020 від 23.10.2020 , укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні.

В засідання представник відповідача не з`явився, явка обов`язковою не визнавалася, відзив на позов суду не подано.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача і дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає лише до часткового задоволення, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2020 між сторонами у справі було укладено Договір № 231020 оренди техніки (а.с. 14), у відповідності до умов якого Позивач як орендодавець передав, а Відповідач, як Орендар прийняв у строкове платне користування відбійний молоток SH-220AV в кількості 2 шт. для використання їх за функціональним призначенням (розділи 1,2 Договору ).

Передача техніки в оренду здійснюється за актом приймання-передачі (п. 3.2.).

Термін оренди починається з моменту прийняття механізмів за актом приймання-передачі і діє до 31.12.2020 року (п. 4.1).

Орендна плата встановлюється згідно Додатку № 1 і становить 200 грн. /маш.год. (а.с. 18).

Орендар згідно п. 7.1. Договору зобов`язався своєчасно здійснювати орендні платежі, нести витрати по утриманню обладнання, повернути техніку після закінчення Договору в належному стані.

Повернення механізмів відбувається за актом приймання-передачі (п. 8.2.).

Відповідачем не подано заперечень проти неукладення ним вказаного Договору від 23.10.2020 із позивачем, копія якого знаходиться у справі.

Сторонами не подано в справу докази, що вказаний договір було визнано недійсним чи розірвано за згодою сторін.

За своїм правовим змістом укладений сторонами Договір від 23.10.2020 є договором найму.

За правилами ст. 759, 760, 761, 762, 763, 765, 767, 773 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму. Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач володіє та/або користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв відбійний молоток SH-220AV в кількості 2 шт. у технічно справному стані та з повним комплектом супровідної документації (а.с. 17).

Доказів повернення обладнання в справу не подано.

За доводами позивача, сторонами на виконання Договору складено Акти здачі-примання робіт (надання послуг) № 4 від 31.10.2020 на суму 35200,00 грн. і № 5 від 30.11.2020 на суму 8000,00 грн. (а.с. 19,20) за підписами представників обох сторін та скріплені печатками.

В Актах вказано, що відповідач, як Замовник, претензій по об`єму, якості та строках виконання робіт (надання послуг) не має.

Оскільки у Договорі сторонами не було визначено строк сплати коштів за оренду обладнання, то позивачем було направлено відповідачу вимогу від 27.07.2021 (а.с. 22) про перерахування коштів позивачу в сумі 43200,00 грн. (35200 + 8000) протягом 2х днів з моменту отримання вимоги. Вимогу вручено відповідачу поштовим зв`язком 31.07.2021 (а.с. 23-24).

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За доводами позивача, відповідач коштів в сумі 43200,00 за користування обладнанням не сплатив, з чого і виник спір.

Про причини невиконання зобов`язання перед позивачем по сплаті основного боргу відповідач суду не повідомив.

Оскільки на час вирішення спору строк виконання зобов`язання по оплаті оренди відбійних молотків для відповідача вже є таким, що настав, доказів сплати основного боргу в справу не подано, то з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути 43200,00 грн. основного боргу.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3203,88 грн. пені за період з 09.08.2021 по 14.01.2022 року за прострочення розрахунків за Договором.

Дані вимоги підлягають лише до часткового задоволення, виходячи з наступного:

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 року Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як вбачається із умов п. 9.1. Договору - у випадку прострочення платежів, передбачених п. 5.1. Договору, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Як вже вказував суд, у п. 5.1. Договору передбачено, що орендна плата встановлюється згідно Додатку № 1 (а.с. 18), який містить лише вказівку на вартість оренди (200 грн. /маш.год) і не містить умови про строк сплати орендних платежів.

Саме тому позивачем було застосовано ст. 530 ЦК України та направлено відповідачу вимогу про сплату основного боргу в розмірі 43200,00 грн., яку позивач просив виконати в дводенний термін після отримання вимоги (а.с. 22).

З цих підстав, оскільки за умовами договору не було встановлено строку виконання зобов`язання саме у п. 5.1. договору, то за прострочення платежів згідно п. 5.1. договору пеня нарахована бути не може, бо умова про строки цих платежів у цьому пункті договору відсутня.

Тому в частині стягнення пені позов до задоволення не підлягає.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь 562,86 грн. як 3% річних та 1531,55 грн. інфляційних втрат (а.с. 4) за прострочення розрахунків.

Дані вимоги підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 3% річних за період з 09.08.2021 по 14.01.2022 та інфляційні втрати за період вересня-грудня 2021 року, тобто з урахуванням спливу 7-денного строку на виконання зобов`язання за вимогою в порядку ст. 530 ЦК України.

За належним розрахунком, перевіреним судом за допомогою калькулятора Ліга-закон, сума 3% річних становить 564,56 грн. Однак в цій частині позивач свої вимоги не змінював, тому суд приймає розрахунок позивача.

Розрахунок інфляційних втрат на суму 1531,55 грн. є вірним.

Доказів сплати на користь позивача 562,86 грн. як 3 % річних та 1531,55 грн. інфляційних втрат відповідач суду не надав, прострочення зобов`язання має місце, тому ці кошти належать до примусового стягнення із відповідача.

На підставі зібраних у справі доказів суд приходить до висновку, що позивачем доведена правова підстава позову, однак позов підлягає лише до часткового задоволення - з відповідача на користь позивача слід стягнути лише 43 200,00 грн. основного боргу, 562,86 грн. як 3 % річних, 1 531,55 грн. інфляційних втрат на підставі договору оренди техніки № 231020 від 23.10.2020 року.

Вимоги про стягнення пені до задоволення не підлягають.

Заперечень проти позову з боку відповідача суду не подано.

На підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2481,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору повністю, оскільки спір виник через неправильні дії відповідача.

01.02.2022 позивач подав суду заяву про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9242,00 грн. за результатами вирішення спору (а.с.33).

Копію заяви з додатками відповідачу надіслано 29.01.2022 (а.с. 41-43).

Дані вимоги підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

В силу положень ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України внормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Згідно матеріалів справи, 06.08.2021 між позивачем та адвокатом Грищенком О.М. укладено договір № 06-08-2021/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), за умовами якого адвокат, як Виконавець, зобов`язується надати позивачу, як Замовнику, професійну правничу допомогу при вирішенні спору за договором оренди техніки № 231020 від 23.10.2020 між позивачем та ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" в обсязі і на умовах, що визначні цим Договором. Позивач зобов`язується прийняти та оплатити надану йому правову допомогу (а.с. 44).

Згідно розділу 2. цього Договору, професійна правнича допомога, що надається за цим договором, включає: надання консультацій з питань застосування законодавства, обрахунок ціни позову та його складових частин, підготовка, підписання і подання до господарського суду позовної заяви, представництво інтересів клієнта в суді, здійснення інших процесуальних заходів.

Розділом 3 договору узгоджено, що вартість обумовленого договором комплексу правих послуг визначається в Актах здачі-приймання виконаних робіт виходячи з того, що вартість однієї години роботи адвоката коштує 800,00 грн. При цьому представництво в судових засіданнях коштує 1500-1800 грн.

Крім того, за умовами п. 3.7. цього договору його сторонами погоджено сплату адвокату додаткової винагороди (гонорару) на рівні 7-11 % від розміру заборгованості по договору оренди техніки № 231020 від 23.10.2020 між позивачем та ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво". Це фактично є домовленість сторін про встановлення "гонорару успіху" адвокату.

Представництво інтересів позивача в суді здійснювалося адвокатом Грищенко О.М. особисто на підставі довіреності від 19.07.2021 року (а.с. 26), яким в справу подано копії Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката (а.с. 25).

Згідно Акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 21.01.22 (а.с. 48), по 1 годині адвокатом витрачено на зустріч із замовником, надання консультацій, здійснення аналізу переданих документів, аналіз судової практики, процесуально - правовий супровід оформлення позову та розрахунків до нього; 3 години витрачено на остаточне оформлення документів та подання їх до суду.

Загальна вартість витрат на послуги адвоката склала 9 242,00 грн. (з урахуванням 3024,00 грн. як додатковий гонорар адвоката).

Суд не наділений повноваженням, а відповідно не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18).

Тому відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу (постанови Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі №907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі №910/4881/18).

За правилами ч. 6, 7 ст. 127 ГПК України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не подавав суду клопотань та заперечень проти неспівмірності розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Отже до стягнення з відповідача на користь позивача належить 6400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (8 год. х 800 грн.).

З приводу "гонорару успіху" судом встановлено наступне:

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява N 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у своїй практиці зауважувала, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява N 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

В контексті даної справи суд враховує, що заявлені до стягнення кошти в сумі 9242,00 грн. з урахуванням "гонорару успіху" є співмірними із складністю справи та витраченим адвокатом часом, не заперечні відповідачем щодо неспівмірності, а тому суд присуджує до стягнення ці кошти з відповідача у повному розмірі на користь позивача.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (ідентифікаційний код 33757711, м. Канів, Черкаська область, вул. Енергетиків, 65) на користь фізичної особи - підприємця Музики Юрія Богдановича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - 43 200,00 грн. основного боргу, 562,86 грн. як 3 % річних, 1 531,55 грн. інфляційних втрат на підставі договору оренди техніки № 231020 від 23.10.2020 року, 2481,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору та 9242,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2022

Суддя Н.М. Спаських