УХВАЛА

21 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 904/2839/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В.(головуючий), Львова Б. Ю. та Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Асвіо Банк"

(далі- Банк)

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2021

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Променерго Дніпро"

до акціонерного товариства "Криворізька теплоелектроцентраль";

Банку

про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Банк 04.02.2022 (згідно з відміткою на конверті) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2021 у цій справі. Водночас у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Дослідивши матеріали поданої касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс) касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Права господарського суду при вирішенні питання, що виникають у зв`язку із відновленням пропущеного процесуального строку, унормовуються процесуальним законодавством, зокрема, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскаржувана постанова апеляційного господарського суду у даній справі ухвалена 22.12.2021 (повний текс підписано - 10.01.2022), а тому строк на її оскарження закінчився 31.01.2022 ( з урахуванням вихідних днів).

Касаційну скаргу ж було подано скаржником до Верховного Суду 04.02.2022, підтвердженням чого є поштова відмітка на конверті, в якому касаційна скарга надсилалася на адресу Суду, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження зазначеної постанови апеляційного господарського суду від 22.12.2021.

Звертаючись з клопотанням про поновлення строку на подання касаційної скарги, Банк посилається на те, що повний текст оскаржуваної постанови від 22.12.2021 скаржник отримав лише 01.02.2022, що підтверджується витягом поштового відправлення із сайту "Укрпошта", а тому вважає, що строк для подання касаційної скарги підлягає поновленню.

Однак скаржником до скарги не додано жодних доказів (зокрема, конверта, в якому оскаржувана постанова апеляційної інстанції направлялася скаржнику) на підтвердження отримання повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції вважає, що клопотання Банку про поновлення строку є необґрунтованим, оскільки ним не надано належних доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, у цьому разі ГПК України.

Частиною третьою статті 292 ГПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Крім того, відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Приписами пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Зміст касаційної скарги свідчить, що підставами касаційною оскарження судового рішення скаржник зазначає відсутність висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування норм Закону України "Про ринок електричної енергії", а також те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах, які скаржник зазначає у касаційній скарзі.

При цьому з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а також зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування.

Однак, саме лише посилання скаржника у касаційній скарзі на неврахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, а також на відсутність висновків Верховного Суду як на підставу касаційного оскарження судових рішень без зазначення конкретних норм права (пункт, частина, стаття) щодо яких, на думку скаржника, відсутній висновок щодо їх застосування, а також стосовно яких висновок Верховного Суду не був врахований не можуть формувати чітких підстав касаційного оскарження у розумінні частини другої статті 287 ГПК України.

З огляду на викладене Суд доходить висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки не містить чіткого обґрунтування підстав, на яких подається касаційна скарга .

Окрім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок і розмір сплати судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" (далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами підпунктів 1 і 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року визначений у розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Позов у цій справі було подано у 2021 році про:

- визнання такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію від 25 .03.2020, № 857-20/В1, видану Банком на підставі договору від 23.03.2020 № 857-20/В1 про надання банківської гарантії;

- визнання такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію від 25.03.2020, № 858-20/В1, видану Банком на підставі договору від 23.03.2020 № 858-20/В1 про надання банківської гарантії.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 Закону у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Так, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 у справі №904/2839/21 позов задоволено повністю. Визнано такими, що не підлягають виконанню банківські гарантії від 25 березня 2020 року № 857 - 20/В1 та № 857-20/В1 про надання банківської гарантії від 23.03.2020 року, які видано Банком на підставі договору про надання банківської гарантії від 25.03.2020 на підставі договору № 858 20/В1 та № 857-20/В1, відповідно. Стягнуто з акціонерного товариства "Криворізька теплоелектроцентраль" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Променерго Дніпро" та Банку судовий збір по 2 270 грн з кожного.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2021: апеляційну скаргу акціонерного товариства "Криворізька теплоелектроцентраль" - задоволено. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 у справі №904/2839/21 - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Променерго Дніпро" на користь акціонерного товариства "Криворізька теплоелектроцентраль" 6 810,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Як свідчать матеріали касаційної скарги, Банк не погоджується з вказаною постановою суду апеляційної інстанції та просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Отже, враховуючи викладене, судовий збір з цієї касаційної скарги мав обчислюватись та сплачуватись до спеціального фонду Державного бюджету України з урахуванням вимог вказаних норм Закону у сумі 9 080, 00 грн (2 270,00*2*200%).

Проте скаржником до касаційної скарги додано платіжне доручення від 28.01.2022 № 147496, що підтверджує сплату судового збору у сумі 4 540,00 грн, тобто у меншому розмірі, ніж встановлено Законом.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що Банку необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: надати Суду докази (зокрема, конверт, в якому оскаржуване судове рішення направлялося скаржнику) на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, або навести інші підстави, за їх наявності, та надати докази на їх підтвердження;

- зазначити норми права (пункт, частина, стаття) стосовно яких, на думку скаржника, відсутній висновок Верховного Суду щодо їх застосування, а стосовно яких (норм) такий висновок не був врахований судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення як підставу для касаційного оскарження судового рішення;

- а також надати суду оригінал документа, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 4 540,00 грн на реквізити, які зазначені на вебсайті Верховного Суду у розділі "Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях", із зазначенням обов`язкових реквізитів у призначенні платежу (зокрема, щодо інформації про номер справи, у межах якої подається відповідна скарга).

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику або відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Асвіо Банк" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2021 зі справи № 904/2839/21 залишити без руху.

2. Надати акціонерному товариству "Асвіо Банк" строк для усунення недоліків касаційної скарги до 14 березня 2022 року. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити акціонерному товариству "Асвіо Банк", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї скаргу буде повернуто скаржнику або відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя Т. Малашенкова