ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2022 р. Cправа № 902/1025/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Пацалюк Н.В.,

За участю представників:

позивача Борова Л.В., ордер серія ВО №1024697 від 06.10.2021 р. (в режимі ВКЗ)

відповідача не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС" (вул. Лук`яновича, 1, м. Тернопіль, Тернопільска обл., 47707)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" (вул. Івана Миколайчука, буд. 38, кв. 87, м. Вінниця, 21036)

про стягнення 88866,73 грн., (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог)

ВСТАНОВИВ:

На адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява б/н від 06.10.2021 (вх. №1050/21 від 12.10.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" про стягнення 118981,60 грн., з яких 98718,91 грн - основного боргу, 11377,92 грн - пені, 6497,83 грн - інфляційних втрат та 2386,94 грн - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №444/19 від 12.04.2019, в частині проведення розрахунків.

Ухвалою від 18.10.2021 суд постановив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС" б/н від 06.10.2021 (вх. №1050/21 від 12.10.2021) залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви: 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

01.11.2021 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС" надійшов супровідний лист на виконання ухвали суду від 18.10.2021 до якого додано належним чином завірені копії документів доданих до позовної заяви.

Ухвалою від 02.11.2021 суд постановив відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання). Крім того, даною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування у відповідача доказів.

03.12.2021 на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання представника позивача б/н без дати про проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Тернопільської області.

Суд, розглянувши вищевказане клопотання, дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з підстав викладених в ухвалі суду від 07.12.2021.

Ухвалою від 28.12.2021 суд постановив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, продовжити строк підготовчого провадження по справі на 30 днів та підготовче засідання у справі призначити на 27.01.2022 о 10:00 год.

20.01.2022 на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 20.01.2022 суд постановив задовольнити вищевказане клопотання.

24.01.2022 до суду від позивача надійшли пояснення по суті спору та заява про зменшення розміру позовних вимог.

У заяві про зменшення розміру позовних вимог представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 68604,04 грн - основного боргу, 11377,92 грн - пені, 2386,94 грн - 3% річних та 6497,83 грн - інфляційних втрат.

Дослідивши означену заяву представника позивача про зміну первісних позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі збільшити чи зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 ГПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Проаналізувавши заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог суд дійшов до висновку про те, що заява подана з дотриманням положень ст. 46 ГПК України, а тому прийнята судом до розгляду.

Таким чином, з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог, нова ціна позову складала 88866,73 грн., з яких: 68604,04 грн - основного боргу, 11377,92 грн - пені, 2386,94 грн - 3% річних та 6497,83 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 27.01.2022 закрито підготовче провадження у справі №902/1025/21 з 02.02.2022 та призначено справу для судового розгляду по суті на 23 лютого 2022 р.

01.02.2022 на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Тернопільської області.

Ухвалою суду від 02.02.2022 постановлено провести судове засідання 23.02.2022 о 14:30 год. у справі № 902/1025/21 в режимі відеоконференції відповідальним за проведення відеоконференції визначено Господарський суд Тернопільської області.

На визначену судом дату 23.02.2021 в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, відповідач правом участі в судовому засіданні свого представника не скористався, причин не явки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином, шо стверджується наявними в матеріалах справи доказами.

В судовому засіданні, суд з`ясував думку представника позивача про розгляд справи по суті за відсутності представника відповідача.

Представник позивача зазначила про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача та підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відзиву та будь-яких письмових заяв чи клопотань на час розгляду справи від відповідача до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 23.02.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

12.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІБЕРСОН КОМПОНЕНТО» (надалі позивач, в договорі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІНТРАНССЕРВІС» (надалі відповідач, в договорі Покупець) укладено Договір поставки №444/19 (далі Договір) відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується передати в погодженні строки (строк) другій стороні - Покупцеві товар (товари), а Покупець зобов`язується прийняти товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму згідно з умовами цього Договору.

Асортимент, кількість ціна товару встановлюється Сторонами в погоджених Постачальником заявках Покупця (п.1.2 Договору).

Ціна товару остаточно узгоджується та вказується Сторонами у видатковій накладній на поставку товару. Зміна остаточно узгодженої Сторонами ціни товару після його передачі Покупцю не допускається. Сума договору складається з суми вартості видаткових накладних, оформлених Постачальником, на видачу товарів Покупцю протягом строку дії цього договору. Покупець зобов`язаний провести повний розрахунок за отриманий товар у термін 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту поставки Товару. Оплата Товару, що постачається у відповідності з умовами цього Договору здійснюється шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитам Постачальника в цьому договорі (п. 2.2. - 2.4. Договору).

Передача товару від Постачальника Покупцеві здійснюється за видатковою накладною. Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичного отримання товару Покупцем та оформлення відповідним чином видаткової накладної (п. 3.1. та п. 3.2. Договору).

За порушення грошових зобов`язань за цим договором Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період несплати зобов`язань, від суми невиконаного грошової зобов`язання за кожний день порушення виконання. Пеня нараховується за весь період прострочені виконання грошових зобов`язань (п. 5.4. Договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання обома Сторонами і діє протягом року з моменту заключення. В разі, якщо від жодної зі Сторін за 30 календарних днів до моменту закінчення дії Договору не надійде письмового повідомлення про намір розірвати, припинити або змінити Договір, він вважається продовженим (пролонгованим) на кожний наступний рік. Закінчення строку дії Договору не звільняє Покупця від виконання в повному обсязі взятих на себе, згідно умов даного Договору, зобов`язань, що виникли під час його дії (п. 9.5 - 9.7. Договору).

В межах Договору № 444/19 Постачальник здійснив поставку товару у період з 26.11.2020 року по 31.12.2020 року на загальну суму 101818,00 грн., зокрема згідно видаткових накладних: FЕ0001758/20 від 26.11.2020 р. на суму 5 549,99 грн.; FЕ0001759/20 від 26.11.2020 р. на суму 10 215,41 грн.; FЕ0001790/20 від 01.12.2020 р. на суму 525,00 грн.; FЕ0001792/20 від 01.12.2020 р. на суму 5 845,00 грн.; FЕ0001797/20 від 01.12.2020 р. на суму 3340,01 грн.; FЕ0001832/20 від 04.12.2020 р. на суму 850,01 грн.; FЕ0001847/20 від 07.12.2020 р. на суму 5 130,00 грн.; FЕ0001855/20 від 07.12.2020 р. на суму 15 844,00 грн.; FЕ0001865/20 від 07.12.2020 р. на суму 14 644,01 грн.; FЕ0001871/20 від 08.12.2020 р. на суму 2 952,00 грн.; FЕ0001872/20 від 08.12.2020 р. на суму 1 724,00 грн.; FЕ0001873/20 від 08.12.2020 р. на суму 630,00 грн.; FЕООО1903/20 від 11.12.2020 р. на суму 8 614,06 грн.; FЕ0001911/20 від 14.12.2020 р. на суму 1 582,46 грн.; FЕ0001913/20 від 14.12.2020 р. на суму 13 564,01 грн.; FЕ0001973/20 від 18.12.2020 р. на суму 1 723,00 грн.; FЕ0002002/20 від 23.12.2020 р. на суму 3 400,00 грн.; FЕ0002003/20 від 23.12.2020 р. на суму 2 562,00 грн.; FЕ0002096/20 від 31.12.2020 р. на суму 3 122,99 грн.

Із зазначеної суми вартості поставленого товару ТОВ «ВІНТРАНСЕРВІС» здійснив часткову оплату в розмірі 3099,04 грн. Залишок заборгованості за поставлений товар за вказаними видатковими накладними на день подачі позовної заяви становив 98718,91 грн.

Відповідач оплату заборгованості не здійснив, з огляду на це позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 98718,91 грн - основного боргу, 11377,92 грн - пені, 2386,94 грн - 3% річних та 6497,83 грн - інфляційних втрат.

Разом з тим, як зазначено позивачем в заяві про зменшення позовних вимог відповідачем частково сплачено отриманий за Договором поставки № 444/19 від 12.04.2019р. товар, після відкриття провадження у справі, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача від 10.12.2021р. на суму 21518,42 грн. та від 12.01.2022 на суму 8596,46 грн.

З огляду на викладене, на день прийняття рішення у відповідача перед позивачем рахується заборгованість за поставлений але не оплачений товар в розмірі 68604,04 грн.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Приписами статей ст. 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки № 444/19 від 12.04.2019р., не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем товару.

В результаті викладеного, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 68604,04 грн є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 11377,92 грн - пені, 2386,94 грн - 3% річних та 6497,83 грн - інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

З наведених вище норм, вбачається, що законодавець надав можливість сторонам договору самостійно встановити інший строк нарахування пені у більші або менші строки та інший розмір процентів річних.

Пунктом 5.4 Договору за порушення грошових зобов`язань за цим договором Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період несплати зобов`язань, від суми невиконаного грошової зобов`язання за кожний день порушення виконання. Пеня нараховується за весь період прострочені виконання грошових зобов`язань.

Суд здійснивши перерахунок заявлених до стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат за період визначений позивачем зазначає наступне.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, відсотків річних та інфляційних втрат становить 6162,99 грн - пені, 1291,95 грн - 3% річних та 4249,92 грн інфляційних втрат вимоги позивача про стягнення з відповідача 11377,92 грн - пені, 2386,94 грн - 3% річних та 6497,83 грн - інфляційних втрат, підлягають частковому задоволенню у розмірі встановленому судом.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо здійснення повної оплати за поставлений товар.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає задоволенню частково.

В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНТРАНССЕРВІС" (вул. Івана Миколайчука, буд. 38, кв. 87, м. Вінниця, 21036, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС" (вул. Лук`яновича, 1, м. Тернопіль, Тернопільска обл., 47707, ) 68604,04 грн. - основного боргу, 6162,99 грн. - пені, 1291,95 грн. - 3% річних, 4249,92 грн. - інфляційних втрат та 2051,40 грн. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. У частині стягнення 5214,93 грн - пені,1094,99 грн - 3% річних та 2247,91 грн. - індексу інфляції відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відомі суду адреси електронної пошти позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 09 березня 2022 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Лук`яновича, 1, м. Тернопіль, Тернопільска обл., 47707)

3 - відповідачу (вул. Івана Миколайчука, буд. 38, кв. 87, м. Вінниця, 21036)