ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 рокуСправа № 912/10/22
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б., за участю секретаря судового засідання Ліподат Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи №912/10/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічно-ливарний завод", 45403, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, 55А, а/с 14

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт", 25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 84, кімн. 411

про стягнення 82 442,25 грн

за участю представників:

від позивача - Євстіфейкін О.А., (директор, приймає участь поза межами суду);

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічно-ливарний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" про стягнення суми боргу в розмірі 70 160,00 грн за отриманий Товар згідно Договору №60 від 27.01.2021, пені в розмірі 5 783,87 грн, інфляційних нарахувань в розмірі 4 831,84 грн, трьох відсотків річних в розмірі 1 666,54 грн, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору №60 від 27.01.2021 в частині оплати отриманого товару.

Ухвалою від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 912/10/22, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 03.02.2022 о 11:00 год., встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. Крім того, даною ухвалою задоволено клопотання позивача від 20.12.2021 №431 про витребування доказів та зобов`язано відповідача надати суду оригінали примірників Договору №60 від 27.01.2021 з додатками, видаткової накладної №55 від 04.02.2021, довіреності №38 від 04.02.2021 на отримання ТМЦ.

Протокольною ухвалою від 03.02.2022, на підставі ст. 216 ГПК України, оголошено перерву у судовому засіданні у справі №912/10/22 до 15.02.2022 на 12:30 год.

08.02.2022, на виконання вимог ухвали суду від 10.01.2022, Товариством з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" надано до суду оригінали документів.

11.02.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам"янський граніт" надійшли письмові пояснення.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 15.02.2022 не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час засідання суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 15.02.2022 судом досліджено докази у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 15.02.2022 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні подані позивачем докази, господарський суд встановив наступний перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

27.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Механічно-ливарний завод" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (Покупець) укладено Договір №60 (далі - Договір).

Згідно п. 1.2. Договору предметом даного Договору являється продаж Продавцем товару для Покупця.

Продавець зобов`язується поставляти Продукцію відповідно до умов даного Договору і Специфікацій, які являються невід`ємною частиною даною Договору (п. 1.3. Договору).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що розрахунок за Продукцію проводиться шляхом 20% передоплати грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця, протягом трьох банківських днів після отримання рахунку-фактури, решта 80% протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження продукції (дати видаткової накладної).

Відповідно до п. 3.1. Договору Продавець постачає Покупцю Продукцію шляхом відправки Продукції, протягом двох робочих днів з дня виконання Покупцем вимог пункту 2.1. цього Договору.

Право власності і ризик випадкової втрати Продукції переходить до Покупця в момент прийому Продукції по накладній (п. 3.5. Договору).

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2022 року (п. 7.1. Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

Між позивачем та відповідачем підписано Специфікацію №1 до Договору №60 від 27.01.2021, якою сторони передбачили поставку Продукції на загальну суму 87 700,00 грн з ПДВ.

Умови оплати: передоплата 17 540,00 грн з ПДВ, решта 70 160,00 грн протягом 30 днів з моменту відвантаження продукції (дати видаткової накладної).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу Продукцію на загальну суму 87 700,00 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №55 від 04.02.2021.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №60 від 27.01.2021 на суму 87 700,00 грн

За твердженням позивача, відповідач частково 04.02.2021 оплатив поставлену продукцію у розмірі 17 540,00 грн.

Останній строк належної оплати Продукції сплинув 06.03.2021, проте відповідач заборгованість у розмірі 70 160,00 грн не сплатив.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією від 13.07.2021 №214, відповідно до якої просив потягом 10 календарних днів сплатити заборгованість.

У відповідь на претензію від 01.10.2021 №55 відповідач повідомив позивачу, що плита розпірна передня, отримана у лютому 2021 була змонтована на дробарці СМД-111 19 19.03.2021. Проте, 07.05.2021 вийшла з ладу. У зв`язку з чим відповідач просив провести заміну неякісної плити на плиту кращої якості.

Позивач листом від 05.10.2021 №336 повідомив відповідачу, що розгляну передані фотографії зламаної розпірної плити. На фото видно, що розпірна плита не має раковин та жодних інших дефектів. Бракована плита ламається відразу, а ця пропрацювала під навантаженням близько 2 місяців. Цей факт свідчить про те, що розпірна плита задовільної якості і зламалась від надмірного перенавантаження.

Враховуючи відсутність сплати суми боргу відповідачем у повному обсязі, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Згідно положень ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення зобов`язання, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію, зокрема, господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та у встановлений договором строк.

Покупець, в свою чергу, зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу, та оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. ст. 689, 692 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу положень частин 1, 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами частин 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи, а саме видатковою накладною від 04.02.2021 №55 підтверджено отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" Товару за Договором на суму 87 700,00 грн.

Вказана видаткова накладна підписана повноважними представниками обох сторін та скріплена печатками.

Таким чином, товар був переданий позивачем відповідачу у відповідності до умов Договору, що свідчить про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Механічно-ливарний завод" у повному обсязі виконано зобов`язання за Договором.

Враховуючи умови Договору, зокрема п. 2.1. Договору, Специфікації №1, та загальні норми цивільного законодавства, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

Відповідач під час розгляду справи будь-яких доказів на підтвердження оплати товару не надав, повідомлений позивачем розрахунок не спростував.

З підстав викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 70 160,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.2. Договору у разі порушення термінів оплати за поставлену Продукцію Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від загальної вартості неоплаченого Товару, до моменту його оплати.

За розрахунком позивача, останній просить стягнути в відповідача пеню у розмірі 5 783,87 грн за період з 21.06.2021 по 16.12.2021.

Перевіривши розрахунок позивача, господарський суд встановив, що останній є неправильним з огляду на наступне.

Приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом. 2.1 Договору та Специфікацією №1 до Договору передбачено наступні умови оплати: передоплата 17 540,00 грн з ПДВ, решта 70 160,00 грн протягом 30 днів з моменту відвантаження продукції (дати видаткової накладної).

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи умови Договору останнім днем оплати є 09.03.2021 (06-07.03.2021 є вихідними днями).

З врахуванням приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, господарським судом здійснено власний розрахунок в межах періоду позивача, а саме з 21.06.2021 по 09.09.2021.

Враховуючи зазначене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 429,65 грн пені. В іншій частині стягнення пені господарський суд відмовляє, у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові 3% річних нараховуються від простроченої суми за весь час прострочення.

Відповідно до розрахунку позивача останній просить стягнути з відповідача 1 666,54 грн 3% річних за період з 07.03.2021 по 24.10.2021 та 4 831,84 грн інфляційних нарахувань за березень - листопад 2021 року.

Перевіривши розрахунок 3% річних, господарський суд встановив, що позивачем неправильно визначено період нарахування останніх.

Як було встановлено вище, останнім днем оплати заборгованості за Договором відповідачем є 09.03.2021 (06-07.03.2021 є вихідними днями).

Таким чином правильним періодом для нарахування 3% річних є з 10.03.2021 по 24.10.2021.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних, господарський суд встановив, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 320,55 грн. В іншій частині стягнення 3% річних господарський суд відмовляє, у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, господарський суд встановив, що він є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства. У зв`язку з чим вимога позивача про стягнення 4 831,84 грн інфляційних втрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічно-ливарний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідачів, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 130, 185, 191, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 84, кімн. 411, ідентифікаційний код 32315888) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічно-ливарний завод" (45403, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, 55А, а/с 14, ідентифікаційний код 35516228) суму боргу в розмірі 70 160,00 грн, 2 429,65 грн пені, 1 320,55 грн 3% річних, 4 831,84 грн інфляційних втрат, а також 2 270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Механічно-ливарний завод" (45403, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, 55 А, а/с 14 та електронною поштою: ) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, 84, кімн. 411 та електронною поштою: ).

Повне рішення складено 21.02.2022.

Суддя Г.Б. Поліщук