ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/1268/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши матеріали справи

за позовомКерівника Черкаської окружної прокуратури (18015, м. Черкаси, вул. Б. Хмельницького, 60, ) в інтересах держави, в особі Виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області (19632, Черкаська область, Черкаський район, с. Степанки, вул. Героїв України, 124, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" (61202, м. Харків, вул. Цілиноградська, 58-А, )
про стягнення 218 037,20 грн
за участю представників:

прокурора Полякова С.О. (посв. №057286 від 09.10.2020)

позивача не з`явився

відповідача Балаклицький В.В. (ордер АХ №1092521 від 11.02.2022)

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" на користь Виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області безпідставно сплачені кошти в сумі 218 037 грн 20 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою суду від 05.05.2021 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.08.2021 було призначено у справі №922/1268/21 повторну судову товарознавчу експертизу.

Враховуючи повернення матеріалів справи, судом було поновлено провадження у справі.

Також, 15.06.2021 відповідач звернувся з клопотанням (вх. №14139) про залишення позовної заяви прокурора без розгляду, посилаючись на те, що позов подано Черкаською окружною прокуратурою, яка не має статусу юридичної особи, відомості про яку не внесено до ЄДРПОУ, а відповідно не має процесуальної дієздатності, та від імені прокуратури підписано особою, яка не надала документів на підтвердження свого посадового становища та наявності відповідних повноважень.

Розглянувши зазначене клопотання відповідача, суд відмовив в його задоволенні ухвалою від 12.01.2022.

Ухвалою від 12.04.2022 було закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. №12361 від 27.05.2021) в якому він заперечує проти позову, вважає законним укладення спірних додаткових угод.

Обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового засідання.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 14.02.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, судом було встановлено наступне.

Прокурор посилається на таке.

Опрацюванням інформації, що міститься у відкритому доступі на веб-порталі уповноваженого органу з питань закупівель "Prozorro" встановлено, що у грудні 2018 року виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району (далі також - Позивач) проведено відкриті торги щодо закупівлі газового палива "природного газу" ДК 021:2015:09120000-6" - 196300 метрів кубічних з очікуваною вартістю 2 792 483 грн.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі інтернет на веб - сайті "Prozorro" за UA-2019-12-19-005163-а.

За результатами проведення торгів переможцем аукціону визначено ТОВ Сервіс Груп ЛТД (далі також - Відповідач) з пропозицією 1 847 575,60 грн. з ціною за природний газ по 9 412,00 грн. за 1 тис. куб.м.

За результатами проведених торгів між позивачем та ТОВ Сервіс Груп ЛТД укладено договір постачання природного газу № 17-47/18 від 05.02.2019 року, строк дії якого до 31.12.2019 року.

Предметом договору є газове паливо з обсягом постачання до 196,300 тис. куб. м.

За змістом п. 3.1. договору ціна природного газу за 1000 метрів кубічних становить 9 412,00 грн.

Станом на момент підписання договору сторонами були погоджені усі істотні умови, предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Між замовником та постачальником укладено 2 додаткових угоди, якими змінено вартісні та кількісні показники товару, а саме:

- додатковою угодою № 2 від 18.02.2019 ціну за 1000 м. куб природного газу збільшено до 10 350 грн, обсяг природного газу на 2019 рік зменшено до 178 509,719 м. куб.

- додатковою угодою № 3 від 20.02.2019 ціну за 1000 м. куб природного газу збільшено до 11 380 грн, обсяг природного газу на 2019 рік зменшено до 162 352,864 м. куб.

Прокурор вважає, що вищевказані додаткові угоди №№ 2 та 3 укладені між виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району та ТОВ «СЕРВІС ГРУПИ ЛТД», суперечать вимогам Закону України «Про публічні закупівлі» (надалі Закон), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), є нікчемними, а тому ціна за 1000 м. куб природного газу має визначатись за умовами основного договору та становити 9 412 грн, у зв`язку з чим за постачання 110,79126 тис. м. куб природного газу виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району мало бути сплачено 1 042 767,34 грн.

Вищевказані обставини, стали підставою звернення прокурора із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Положеннями пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, між виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ГРУШІ ЛТД» (Постачальник) (разом - Сторони) 05.02.2019 укладено договір № 17-47/18 на постачання природного газу (Код згідно ДК 0212:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 09120000-6 -- Газове паливо; (природний газ)) на суму 1 847 575,60 грн (далі - Договір), тобто з ціною 9 412 грн за 1000 м. куб спожитого природного газу з урахуванням ГІДВ. Місце поставки товарів або місце виконання робіт чи надання послуг: 19632, Україна, Черкаська область, с. Степанки, межа балансової належності.

У подальшому між замовником та постачальником укладено 2 додаткових угоди:

- Додатковою угодою № 2 від 18.02.2019 було збільшено ціну природного газу з 9 412 грн. до 10 350 грн. за 1000 м3 газу (тобто збільшено в межах 10% від попередньої ціни) та зменшено обсяг природного газу на 2019 рік до 178 509,719 м3.

- Додатковою угодою № 3 від 20.02.2019 було збільшено ціну природного газу з 10 350 грн. до 11 380 грн. за 1000 м3 газу (тобто збільшено в межах 10% від попередньої ціни) та зменшено обсяг природного газу на 2019 рік до 162 352,864 м3.

Частиною 4 ст. 36 ЗУ «Про публічні закупівлі» встановлено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Отже, єдиною нормою, що регулює сферу спірних правовідносин, які розглядаються, є п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідно до якої істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Даною нормою встановлено виняток з загального правила, який надає сторонам договору, укладеного за результатами процедури, проведеної у порядку, визначений Законом України «Про публічні закупівлі», права на зміну його істотних умов у певному випадку, а саме: у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України у листі за №3302-06/34307-06 від 27.10.2016 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" роз`яснило, що у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі.

Отже, змінити ціну не можливо більше, ніж на 10% від попередньої ціни. У цьому разі в першій додатковій угоді зміна в межах 10% має відраховуватись від ціни, яка зазначена в первинному договорі, а в наступних додаткових угодах - від ціни товару з урахуванням змін, попередньо внесених до такої ціни товару додатковими угодами. Ще однією з умов, якої мають дотримуватись сторони договору при його змінах (не зважаючи на збільшення ціни за одиницю товару), - загальну суму договору сторони не мають права збільшувати. Тому при збільшенні ціни за одиницю товару пропорційно зменшується кількість товару.

В листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3302-06/34307-06 від 27.10.2016 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" також акцентовано, що водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним або обмеженим.

Отже, інформація торгово-промислової палати є належними допустимим доказами, що можуть засвідчити факт коливання ціни на ринку природного газу в певний період часу.

Так, відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», зокрема, ч.2 ст. З вказаного закону, одним із завдань торгово-промислових палат є надання довідково-інформаційних послуг, основних відомостей, що не є комерційною таємницею, про діяльність українських підприємців і підприємців зарубіжних країн згідно з національним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні додаткові угоди №2 та №3 до Договору укладено в рамках основного Договору на підставі, передбачених законом висновків (довідок) спеціально уповноваженого органу - торгово-промислової палати.

Аналіз інформації, викладеної у вищевказаних документах дає можливість простежити стан ринку природного газу та підстави для висновку про коливання (підвищення) ціни природного газу, що є документально підтвердженим.

Таким чином, на підставі наданих документів, сторони мали можливість простежити зміну ціни на природний газ з періоду укладення основного Договору до моменту ініціювання та укладення спірних додаткових угод №№2,3 до Договору, та проаналізувати коливання ціни на ринку природного газу.

Отже, спірні додаткові угоди №№2,3 до Договору укладено на підставі окремих вищевказаних документів, що підтверджують факти коливання ціни на природний газ, що повністю відповідає положенням Закону України «Про публічні закупівлі».

Натомість Керівником прокуратури не надано жодного доказу, у розумінні ст. 73 ГПК України, відсутності факту коливання ціни на ринку природного газу у період укладення спірних додаткових угод.

Частиною 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину відсутності події встановленою.

У матеріалах справи наявні відповідні документи, а саме: довідки торгово - промислової палати, які підтверджують рівень цін у період ініціювання Відповідачем укладення спірних додаткових угод. Аналіз вказаних документів дозволяє дійти висновку про підвищення (коливання) цін на ринку природного газу.

Керівником прокуратури лише зазначено у позовній заяві про те, що коливання ціни на ринку не було.

При укладенні додаткових угод №№2,3 до Договору сторони керувались наступними ціновими довідками Харківської торгово-промислової палати:

- довідка Харківської торгово-промислової палати №138/19 від 12.02.2019.

- експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати №В-290 від 18202.2019.

Таким чином, документально підтверджено ціни на різні дати, які підтверджують динаміку збільшення ціни на природний газ.

Отже, суд дійшов висновку, що при укладанні додаткових угод №2,3 до Договору сторони дотрималися приписів п. 2 ч. 4 ст. 36 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Верховний Суд в постанові від 29.03.2019р. №826/6926/17 зазначив, що вимогами чинного законодавства не передбачено якими саме документами має бути підтверджено коливання цін на товари, а отже і постання на те, що такими документами мають бути виключно документи видані Держкомстатам України є безпідставними. Довідки Дніпропетровської торгово-промислової палати та ДП "Держзовнішінформ", які є повноважними органами, що мають право, зокрема здійснювати моніторинг цін та визначати вартість товару, містять інформацію щодо ціни на певні нафтопродукти та паливно-мастильні матеріали на певну дату, а отже з аналізу наявної в них інформації та ціни за одиницю продукції визначеної у договорах, можна прослідкувати динаміку цін, а отже встановити її руху бік збільшення чи зменшення та встановити факт наявності коливання ціни. Таким чином суди попередніх інстанцій правильно вважали, що вказані довідки містити необхідну інформацію щодо коливання цін та могли бути підставою для укладення додаткових угод до договорів щодо збільшення ціни товару».

Слід зазначити, що процес укладання договору, як і внесення змін до його умов здійснюється у певний проміжок часу, зокрема, отримання інформації про коливання ціни на ринку природного газу, підготовка та направлення листа з пропозицією внести зміни до умов договору, отримання відповіді на пропозицію.

Крім того, відповідно до ч. З ст. 188 ГК України сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Тобто укласти додаткову угоду у один день з отриманням інформації про рівень ринкових цін не вбачається можливим.

Наявність вищевказаних документів виданих у різний період із зазначенням цін на природний газ дає змогу встановити ціни на ринку природного газу, які діяли в період після укладення Договору, так і станом на дати набрання чинності кожною з додаткових угод та прослідкувати її динаміку - у бік збільшення.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного суду від 29.03.2019 у справі №826/6926/17.

Згідно листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої ст. 36 Закону України Про публічні закупівлі істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Матеріалами справи встановлено, що станом на момент підписання договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Доказів на підтвердження визнання спірних угод недійсними, матеріали справи не містять.

З наданих прокурором доказів слідує, що відповідачем поставлено природний газ на загальну сум 1 260 804,08 грн., що не перевищує суми договору, визначеної сторонами у п. 3.1. договору, а позивачем, в свою чергу здійснено оплату поставленого природного газу.

А отже, беручи до уваги те, що додатковими угодами змінено ціну за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків, та вказана зміна не призвела до збільшення суми, визначеної у пункті 3.1. договору, господарський суд дійшов висновку про те, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 77-79 ГПК України позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно сплачених коштів у розмірі 218 037,20 грн.

При цьому, суд не приймає посилання прокурора на статті 1212 та 1213 Цивільного кодексу України, та на нікчемність додаткових угод.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України «Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави» особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

При цьому є спеціальна норма - ст. 216 ЦК України «Правові наслідки недійсності правочину», якою встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Статтею 208 ГК України також встановлено, що якщо господарське зобов`язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов`язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов`язанням, а у разі виконання зобов`язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

У разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Отже, вищевказаними спеціальними нормами встановлено правові наслідки недійсності правочину. Таким наслідком є двостороння реституція, що виключає можливість застосування ст. 1212 ЦК України, на яку посилається в якості підстави позову Керівник прокуратури, а отже відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення грошові коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Прокурором, в порушення вимог Господарського процесуального кодексу України не надано до суду доказів у підтвердження визнання спірних угод недійсними.

Крім того, суд не приймає посилання прокурора на вимоги статей 1212-1213Цивільного кодексу України, оскільки як вбачається із матеріалів справи, пунктом 3.1. договору сторони погодили, що ціна договору складає 1 847 575,60 грн.

З наданих же прокурором документів вбачається, що відповідачем поставлено природний газ на загальну суму 1 260 804,08 грн., що не перевищує суми договору, визначеної сторонами у пункті 3.1.

Враховуючи вищевикладене, та те що додатковими угодами змінено ціну за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків, та зазначена зміна не призвела до збільшення суми, визначеної у пункті 3.1. договорі, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги про стягнення із відповідача безпідставно сплачених коштів.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд надавши оцінку наданим прокурором, позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог доказів, дійшов до висновку, що доказів у підтвердження безпідставності сплачених коштів у розмірі 218 037,20 грн., матеріали справи не містять.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову прокурора.

Решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, заперечень, доданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень, заперечень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, із урахуванням вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. у даній справі покладається на прокурора.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, ст. ст. 236-239 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Учасники справи:

Прокурор, яким подано позов - Керівник Черкаської окружної прокуратури (18015, м. Черкаси, вул. Б. Хмельницького, 60, )

Прокуратура, що здійснює представництво в суді - Харківська обласна прокуратура (61050, м. Харків, вул.. Богдана Хмельницького, 4, код 02910108).

Позивач - Виконавчий комітет Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області (19632, Черкаська область, Черкаський район, с. Степанки, вул. Героїв України, 124, )

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" (61202, м. Харків, вул. Цілиноградська, 58-А, ).

Повне рішення складено "23" лютого 2022 р.

Суддя С.А. Прохоров