ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 року м. Дніпро Справа № 904/9485/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Кузнецов В.О., Парусніков Ю.Б.,

секретар судового засідання Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Видавництво "Зоря" Корпоративного підприємства ДАК "Укрвидавполіграфія" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021р. у справі № 904/9485/21

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до 1. Акціонерного товариства "Видавництво "Зоря" Корпоративне підприємство ДАК "Укрвидавполіграфія", м. Дніпро; 2. Державного реєстратора Глеюватської сільської ради Криворізького району Волос Олени Володимирівни, с. Глеюватка Дніпропетровської області

про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; припинення права користування на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021р. (суддя - Ніколенко М.О., м. Дніпро) у справі № 904/9485/21 задоволено частково заяву Дніпровської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :04:018:029, площею 6,0510 га, яка розташована за адресою: вул. Журналістів, 7, РНОНМ: 101.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову та накладаючи арешт на земельну ділянку, місцевий господарський суд виходив з того, що з поданих заявником документів вбачається, що відповідачем здійснюється продаж об`єктів нерухомого майна, що знаходяться на спірній земельній ділянці. Суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі з високою ймовірністю може призвести до того, що на день набрання законної сили будь-яким рішенням у справі, земельна ділянка (або її частина), яка є предметом цього позову, може бути передана у постійне користування іншим особам або змінено інші характеристики цієї земельної ділянки на момент виконання рішення, що значно ускладнить (приведе до виникнення нових судових проваджень щодо визнання права постійного користування спірною земельною ділянкою) виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог або унеможливить реальний захист порушених прав та інтересів позивача. Фактично позивач просив заборонити відчуження спірної земельної ділянки та здійснення щодо цієї земельної ділянки будь-яких реєстраційних дій. Накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна та неможливість здійснення жодних реєстраційних дій стосовно такого майна. За таких обставин, накладення арешту на спірне майно є достатнім заходом забезпечення позову, що сприятиме реальному захисту порушених прав та інтересів позивача в майбутньому. Судом прийнято до уваги, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично залишається у користуванні відповідача, а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним чи зміни його характеристик (зокрема, меж).

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Акціонерне товариство "Видавництво "Зоря" Корпоративного підприємства ДАК "Укрвидавполіграфія" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021р., відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, є такою, що підлягає скасуванню;

- висновок суду про існування ймовірності продажу відповідачем-1 об`єктів нерухомого майна, що знаходяться на спірній земельній ділянці, не відповідає фактичним обставинам справи та нічим об`єктивно не підтверджений;

- відповідач-1 ніколи не здійснював та не здійснює продажу об`єктів нерухомого майна. Нерухоме майно, яке розташовано на спірній земельній ділянці було передано до статутного капіталу товариства згідно наказу Державного комітету інформаційної політики, телебачення та радіомовлення України № 287 від 30.11.2001р. У відповідача-1 відсутні повноваження здійснювати продаж нерухомого майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці, та яке опосередковано належить державі;

- надані позивачем документи є доказом одиничної спроби відповідача-1 передачі в оренду нежитлових приміщень, що знаходяться в об`єкті, розташованому на спірній земельній ділянці. Ці документи не стосуються сьогодення, а мають значну давність у часі, що перевищує 21 місяць з моменту такої спроби шляхом проведення аукціону, який не відбувся. Будь-які докази на підтвердження ймовірності на теперішній час вчинення відповідачем-1 продажу нерухомого майна в матеріалах справи відсутні;

- суд не має права самостійно обирати вид забезпечення позову. Самостійне обрання судом заходу забезпечення позову у вигляді арешту на земельну ділянку не ґрунтується на законі.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Представник позивача та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021р. залишити без змін. Посилається на те, що у випадку відчуження об`єктів нерухомого майна, які розміщені за адресою: вул. Журналістів, 7 та належать на праві власності відповідачу-1 може в подальшому покласти на позивача тягар повернення земельної ділянки від третіх осіб, що спричинить додаткові витрати для відновлення порушених прав. Заборона вчиняти дії відносно неї на час вирішення справи забезпечить його гарантоване збереження у відповідача-1 до набрання законної сили судовим рішенням.

Інші учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не направили на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2022р. для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Вечірко І.О., судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2022р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 09.02.2022р.

У зв`язку із відпусткою судді Верхогляд Т.А. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 08.02.2022р. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів, за результатом якої визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Вечірко І.О., судді Кузнецов В.О., Парусніков Ю.Б.

В судовому засіданні 09.02.2022р. представник скаржника надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, після чого в судовому засіданні оголошена перерва до 23.02.2022р.

23.02.2022р. в судовому засіданні представники скаржника, позивача та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надали пояснення по апеляційній скарзі.

В судовому засіданні 23.02.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Акціонерного товариства "Видавництво "Зоря" Корпоративного підприємства ДАК "Укрвидавполіграфія" та Державного реєстратора Глеюватської сільської ради Криворізького району Волос Олени Володимирівни про:

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 08.11.2019р. № 49585202, прийняте державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Волос Оленою Володимирівною, про реєстрацію за Акціонерним товариством "Видавництво "Зоря" Корпоративного підприємства ДАК "Укрвидавполіграфія" права постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :04:018:029, площею 6,0510 га, яка розташована за адресою: вул. Журналістів, 7, РНОНМ: 101;

- припинення права користування та скасування державної реєстрації за Акціонерним товариством "Видавництво "Зоря" Корпоративного підприємства ДАК "Укрвидавполіграфія" на земельну ділянку з кадастровим номером :04:018:029, площею 6,0510 га, яка розташована за адресою: вул. Журналістів, 7, РНОНМ: 101, номер запису про право постійного користування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 34059155.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 17.01.2022р.

Разом з позовною заявою позивачем подано до Господарського суду Дніпропетровської області заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме - земельну ділянку, кадастровий номер :04:018:0029, площею 6,0510 га, яка розташована за адресою: вул. Журналістів, 7 за Акціонерним товариством "Видавництво "Зоря" Корпоративного підприємства ДАК "Укравидавполіграфія", , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101;

- заборони державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права користування, власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії, передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову у цій справі, на нерухоме майно, а саме - земельну ділянку, кадастровий номер :04:018:0029, площею 6,0510 га, яка розташована за адресою: вул. Журналістів, 7 за Акціонерним товариством "Видавництво "Зоря" Корпоративного підприємства ДАК "Укравидавполіграфія", , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, номер запису про право постійного користування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 34059155.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали місцевий господарський суд 13.12.2021р. постановив оскаржувану ухвалу.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які скаржник посилається в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про наступне.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою частково задоволено заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п.п. 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018р. у справі № 910/1040/18, постанові Верховного Суду від 15.01.2020р. у справі № 915/1912/19).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивачу стало відомо про спроби відповідача-1 продажу оренди виробничих приміщень, що розташовані на спірній земельній ділянці. Відчуження об`єктів нерухомого майна, які належать на праві власності відповідачу-1 може в подальшому покласти на позивача тягар повернення земельної ділянки від третіх осіб, що спричинить додаткові витрати для відновлення порушених прав. Заборона вчиняти дії відносно земельної ділянки на час вирішення справи забезпечить гарантоване збереження у відповідача-1 до набрання законної сили судовим рішенням. У випадку незастосування заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З урахуванням того, що предметом спору є немайнові вимоги при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову має досліджуватися та обставина, чи може відсутність таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності (ст. ст. 86, 236 ГПК України).

Апеляційний господарський суд зазначає, що забезпечуючи позовні вимоги шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує права особи користуватись і розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому він може застосовуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 14.08.2018р. у справі № 916/10/18, від 13.10.2020р. у справі № 917/273/20.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що задовольняючи заяву позивача та накладаючи арешт на спірну земельну ділянку, суд першої інстанції з порушенням процесуальних норм ст. ст. 136, 137 ГПК України, не встановив зв`язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог у даній справі, а тому ухвалив в цій частині необґрунтоване рішення.

Як встановлено апеляційним господарським судом, заява позивача не містить будь-яких обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а матеріали оскарження ухвали не містять доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Щодо посилання позивача на те, що відповідачем-1 вчинялись спроби продажу оренди виробничих приміщень, що розташовані на спірній земельній ділянці колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що надані позивачем докази не стосуються сьогодення, а мають значну давність у часі, що перевищує 21 місяць з моменту такої спроби шляхом проведення аукціону, який не відбувся. Будь-які докази на підтвердження ймовірності на теперішній час вчинення відповідачем-1 продажу нерухомого майна в матеріалах оскарження ухвали відсутні.

З урахуванням викладеного, надані позивачем докази не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати та довести необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про забезпечення позову є неправомірними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 ст. 277 ГПК України встановлено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, необхідно прийняти нове рішення про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Видавництво "Зоря" Корпоративного підприємства ДАК "Укрвидавполіграфія" - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021р. у справі № 904/9485/21 - скасувати.

Відмовити Дніпровській міській раді в задоволенні заяви № 7/11-3150 від 03.12.2021р. про вжиття заходів забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 09.03.2022р.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ В.О. Кузнецов

Суддя _________________ Ю.Б. Парусніков