ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" лютого 2022 р. Cправа № 902/1116/21

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.

за участю представників

позивача: Корнієнко О. В., ордер ВІ №1066779 від 23.11.2021 (в режимі ВКЗ);

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "УБТС" (вул. Велика Панасівська, буд. 168, м. Харків, 61017)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЬКА НАФТО-БІТУМНА КОМПАНІЯ" (вул. Промислова, буд. 21, м. Гнівань, Тиврівський район, Вінницька обл., 23310)

про стягнення 931072,04 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УБТС" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЬКА НАФТО-БІТУМНА КОМПАНІЯ" про стягнення 931 072,04 грн. заборгованості, з яких: 840 889,02 грн. - основного боргу, 12 519,61 грн. - 3% річних, 11 531,54 грн. - інфляційних втрат, 66 131,87 грн. - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №130521/1 від 13.05.2021 в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 10.11.2021 відкрито провадження у справі №902/1116/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07 грудня 2021 року.

25.11.2021 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "УБТС" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Харківської області.

Ухвалою від 26.11.2021 суд постановив відмовити у задоволенні вищевказаного клопотання, з підстав викладених у даній ухвалі.

06.12.2021 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання позивача про проведення судового засідання без його представника та повторно надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Харківської області.

На визначену судом дату (07.12.2021) представники сторін не з`явились.

Ухвалою від 07.12.2021 суд постановив продовжити строк підготовчого провадження по справі на 30 днів, відкласти підготовче засідання на 18.01.2022 та доручити Господарському суду Харківської області забезпечити проведення судового засідання 18.01.2022 о 10:30 год. у режимі відеоконференції.

17.01.2022 на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання позивача б/н без дати про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу.

На визначену судом (18.01.2021) з`явилась представник позивача яка взяла участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Харківської області.

За наслідками судового засідання, суд ухвалою від 18.01.2022 залишив без розгляду клопотання позивача про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, оскільки вказане клопотання не містить електронного цифрового підпису, закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті на 09 лютого 2022 р.

24.01.2022 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання представника позивача без номеру та дати про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Харківської області та клопотання про закриття провадження в частині стягнення основного боргу, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Ухвалою від 25.01.2022 суд доручив Господарському суду Харківської області забезпечити проведення судового засідання 09.02.2022 о 11:30 год. у справі № 902/1116/21 в режимі відеоконференції.

На визначену судом дату 09.02.2022 з`явилась представник позивача, яка взяла участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Харківської області.

Відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином що стверджується наявними в справі доказами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відзиву, будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи (09.02.2022) від відповідача до суду не надходило. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням здійсненої відповідачем оплати основного боргу після відкриття провадження у справі

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 09.02.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

13 травня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УБТС" (позивач, в договорі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЬКА НАФТО-БІТУМНА КОМПАНІЯ" (відповідач, в договорі Покупець) було укладено договір поставки №130521/1 (далі Договір), відповідно до п 1.1. якого Постачальник зобов`язується протягом терміну ді Договору поставляти й передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар кількість та найменування якого визначається видатковими накладними, які повинні мати посилання на цей Договір.

Одиниці виміру, ціна та загальна кількість Товару, що підлягає поставці за цим Договором, визначають у видаткових накладних на кожну окрему партію товару (п. 1.2. Договору).

Загальна ціна Договору визначається сумарною вартістю Товару, згідно підписаних видаткових накладних (п. 2.1. Договору).

Розрахунки за поставлений Товар здійснюються Покупцем протягом 7-ми календарних днів з дати поставки кожної окремої партії Товару (п. 2.2. Договору).

Місця передачі (поставки) Товару - склади Покупця: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт Смоліне, м. Суми, вул. Піддубного 4. Транспортування Товару здійснюється Постачальником власним транспортом або транспортом із залученням перевізника. У момент передачі Товару Постачальник зобов`язаний надати Покупцеві наступні товаросупроводжувальні документи: - видаткову накладну; - товаротранспортну накладну; - паспорт та сертифікат. Постачальник зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну заповнену згідно вимог ст. 187. 201 Податкового кодексу України, датовану моментом виникнення податкового зобов`язання (дата зарахування грошових коштів на рахунок Продавця або дата відвантаження товарів Покупцю) після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних урахуванням вимог ст. 11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України. Право власності, а також ризики випадкового ушкодження або знищення Товару переходять від Постачальник Покупцеві в момент документального оформлення передачі Товару в розпорядження Покупця у зазначеному пункт поставки. Датою переходу права власності, а також ризиків випадкового ушкодження або знищення Товару є дата видаткової накладної, підписаної Сторонами. Зобов`язання Постачальника по поставці Товару вважаються виконаними з моменту передачі Товару в розпорядження Покупця у зазначеному пункті поставки (п. 3.1. - 3.5. Договору).

Розділом 4 Договору визначено права та обов`язки сторін.

У випадку відсутності оплати за кожну окрему партію Товару понад сім календарних днів з дати поставки, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості кожної окремої неоплаченої партії Товару за кожен день прострочення виконання зобов`язань за весь період прострочення (п. 5.2. Договору).

Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2021 р., але не раніше моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим Договором (п. 7.1. Договору).

Як зазначено позивачем в позовній заяві, на виконання умов вказаного Договору позивач поставив відповідачу Товар на загальну суму 1 140 889,02 грн з урахуванням ПДВ, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними № 83 від 14.05.2021 на суму 406 406,16 грн.; № 85 від 19.05.2021 на суму 360 000,05 грн. та № 88 від 22.05.2021 на суму 374 482,81 грн.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі ціни Товару за вказаними видатковими накладними позивачем направлено відповідачу в електронному вигляді наступні податкові накладні: № 12 від 14.05.2021 на загальну суму 406 406,16 грн., у тому числі ПДВ на суму 67 734,36 грн.; № 13 від 19.05.2021 на загальну суму 360 000,05 грн., у тому числі ПДВ на суму 60 000,01 грн. та № 19 від 22.05.2021 на загальну суму 374 482,81 грн., у тому числі ПДВ на суму 62 413,80 грн.

Факт поставки товару підтверджується оформленими належним чином та підписаними сторонами товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти), а саме: № 83 від 14.05.2021р.; № 85 від 19.05.2021р. та № 88 від 22.05.2021р.

Відповідач за поставлений за Договором Товар сплатив на рахунок позивача лише частину грошової суми за першу поставку від 14.05.2021 року у розмірі 300 000,00 грн., що підтверджується, наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 310 від 30.07.2021.

В зв`язку з не належним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позивачем направлено на адресу відповідача претензію від 22.09.2021 року за вих. № 1. Вказаною претензією ТОВ «УБТС» в порядку досудового врегулювання спорів, було запропоновано відповідачу підписати акт звіряння взаємних розрахунків за період 13.05.2021-21.09.2021, один екземпляр якого повернути ТОВ «УБТС» та перерахувати на рахунок позивача суму основного боргу за договором поставки у сумі 840 889,02 грн шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідач повернув на адресу позивача підписаний та скріплений своєю печаткою Акт звірки взаємних розрахунків за період 13.05.2021-21.09.2021 в якому визнав заборгованість станом на 21.09.2021 в розмірі 840 889,02 грн., втім, так і не надав відповідь на вказану претензію та не сплатив заборгованість за Договором.

Станом на день подачі позовної заяви до суду за відповідачем рахувалась заборгованість в розмірі 840 889,02 грн, а саме по трьом поставкам за видатковими накладними № 83 від 14.05.2021 на суму 406 406,16 грн. (залишок заборгованості після часткової оплати складає 106 406,16 грн); № 85 від 19.05.2021 на суму 360 000,05 грн. та № 88 від 22.05.2021 на суму 374 482,81 грн.

В зв`язку з нездійсненням відповідачем розрахунків у визначений Договором строк позивач був змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення з відповідача 840 889,02 грн. - основного боргу, 12519,61 грн. - 3% річних, 11531,54 грн. - інфляційних втрат та 66131,87 грн. - пені.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Приписами статей ст. 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №130521/1 від 13.05.2021 не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем товару, за таких обставин, на день подачі позовної заяви до суду у відповідача рахувалась заборгованість в сумі 840889,02 грн.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі відповідач сплатив суму основного боргу в розмірі 840889,02 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1667 від 30.12.2021, доданого позивачем до клопотання про закриття провадження у справі в частині основного боргу. В даному платіжному дорученні вказано призначення платежу оплата за паливо пічнея згідно дог. №130521/1 від 13.05.2021р.

Крім того, представник позивача підтвердив даний фак в судовому засіданні.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідач сплативши суму основної заборгованості за договором №130521/1 від 13.05.2021р в розмірі 840889,02 грн, своїми конклюдентними діями визнав позовні вимоги в частині основної заборгованості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За наведених обставин, з урахуванням поданих доказів проведення відповідачем оплати, після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 840889,02 грн., у зв`язку із чим провадження у справі в частині основного боргу підлягає закриттю відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, з покладенням витрат на сплату судового збору в цій частині на відповідача.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 12519,61 грн. - 3% річних, 11531,54 грн. - інфляційних втрат та 66131,87 грн. - пені.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В п. 5.2. Договору сторони передбачили, що у випадку відсутності оплати за кожну окрему партію Товару понад сім календарних днів з дати поставки, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості кожної окремої неоплаченої партії Товару за кожен день прострочення виконання зобов`язань за весь період прострочення.

Дослідивши розрахунок заявлених до стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені викладений позивачем в позовній заяві, судом виявлено недоліки, а саме не вірне визначення початку виникнення заборгованості оскільки не враховано вихідні дні.

Таким чином, судом здійснено власний розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені в системі «Ліга Закон» за загальний період з 24.05.2021 по 29.10.2021 включно, по кожній видатковій накладній окремо, з урахуванням часткової оплати та встановлено що вимоги позивача про стягнення 12519,61 грн. - 3% річних та 66131,87 грн. - пені підлягають задоволенню частково в розмірах: 12336,98 грн - 3% річних та 65175,12 грн - пені, разом з тим інфляційні втрати підлягають стягненню в сумі заявленій позивачем в розмірі 11531,54 грн., оскільки заявлені в межах суми визначеної судом.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, підлягають пропорційному розподілу між сторонами, а саме в частині закриття провадження у справі покладаються на відповідача, в частині відмови покладаються на позивача.

Крім витрат на сплату судового збору позивачем у позовній заяві заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 40000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи наявний договір №01/09/2021 від 01.09.2021 про надання правової допомоги укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УБТС» (в договорі Замовник) та Адвокатським бюро «ГЕННАДІЯ БОРЩОВА», відповідно до умов якого Виконавець в порядку та на умовах, визначених даним договором та чинним законодавством України, зобов`язується надавати Замовникові професійну правничу допомогу щодо досудового врегулювання спору між ТОВ «УБТС» та ТОВ «ВІННИЦЬКА НАФТО-БІТУМНА КОМПАНІЯ» з приводу неналежного виконання умов договору поставки № 130521/1 від 13.05.2021, а також здійснити представницькі повноваження у справі за позовом ТОВ «УБТС» до ТОВ «ВІННИЦЬКА НАФТО-БІТУМНА КОМПАНІЯ» про стягнення заборгованості та іншими можливими вимогами у зв`язку із укладанням між сторонами договору поставі № 130521/1 від 13.05.2021, захисту прав і законних інтересів Замовника в обсязі та на умова встановлених цим Договором та за домовленістю Сторін; Додаток №1 до договору №01/09/2021 від 01.09.2021 про надання правової допомоги, в якому викладено найменування послуг, орієнтовна кількість витраченого часу та орієнтовна вартість даних послуг; Акт №1 приймання-передачі наданих послуг за договором №01/09/2021 від 01.09.2021 про надання правової допомоги, згідно якого Виконавцем надано, а Замовником прийнято юридичні послуги за період 01.09.2021 - 01.11.2021 на загальну суму 40000,00 грн.; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1823 від 16.10.2012 р.

Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 цієї статті).

Згідно положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 ГПК України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла відповідні витрати, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг.

Частиною 4 статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Дослідивши докази, надані позивачем в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що заявлені витрати підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначалось вище будь-яких письмових заяв чи клопотань на день розгляду справи (09.02.2022) від відповідача до суду не надходило.

У п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України вказано, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 6 ст. 126 ГПК України не доведено неспівмірність заявлених витрат, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, в частині закриття провадження у справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 126, 129, 231, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 840889,02 грн. основного боргу закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЬКА НАФТО-БІТУМНА КОМПАНІЯ" (вул. Промислова, буд. 21, м. Гнівань, Тиврівський район, Вінницька обл., 23310, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБТС" (вул. Велика Панасівська, буд. 168, м. Харків, 61017, ) 65175,12 грн - пені, 12336,98 грн - 3% річних, 11531,54 грн. - інфляційних втрат, 13948,99 грн. - відшкодування витрат на сплату судового збору та 39951,05 грн - витрат на правову допомогу.

4. У частині стягнення з відповідача 956,75 грн. - пені та 182,63 грн - 3% річних відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

6. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 21 лютого 2022 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Велика Панасівська, буд. 168, м. Харків, 61017)

3 - відповідачу (вул. Промислова, буд. 21, м. Гнівань, Тиврівський район, Вінницька обл., 23310)