ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 910/6563/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий),) Львова Б.Ю. і Малашенкова Т.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шевчик О.Ю.,

учасники справи:

позивач - державне підприємство "Гарантований покупець",

представник позивача - Левченко Д.Ю., адвокат (довіреність від 31.12.2021 № 88-Д),

відповідач - приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго",

представник відповідача - Мотуренко Ю.А., адвокат (довіреність від 29.12.2021 № 29/12-24),

третя особа - Національна комісія, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

представник третьої особи - Мкртчян В.Х. (у порядку самопредставництва),

розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2021 (головуючий суддя Мудрий С.М.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 (головуючий Корсак В.А, судді: Попікова О.В. і Євсіков О.О.)

у справі № 910/6563/21

за позовом державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - Підприємство)

до приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Компанія)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національна комісія, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП),

про стягнення 993 554 624,53 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд

ВСТАНОВИВ:

Підприємство звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Компанії за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - НКРЕКП, про стягнення 993 554 624,53 грн, з яких: пеня у розмірі 573 232 892,22 грн, штраф у розмірі 215 732 808,60 грн, 3% річних у розмірі 65 649 910,51 грн та інфляційні втрати у розмірі 138 939 013,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на порушення умов договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 26.04.2019 № 0414-09051/52/01 (далі - Договір), незважаючи на настання терміну остаточної оплати послуги за березень 2020 року - 30.04.2020, Компанія свої зобов`язання з оплати послуг за березень 2020 року своєчасно не виконала.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.07.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Компанії на користь Підприємства пеню в розмірі 193 059 349,06 грн, штраф у розмірі 215 732 808,60 грн, 3% річних у розмірі 65 649 910,51 грн, інфляційні втрати у розмірі 138 939 013,20 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог у задоволеній сумі.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Компанія звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 33, частини сьомої статті 62, частини сьомої статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" у подібних правовідносинах.

Підприємство подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність доводів Компанії, викладених у касаційній скарзі та на наявність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, просить закрити касаційне провадження, а у разі розгляду касаційної скарги, просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Від НКРЕКП відзив на касаційну скаргу не надходив.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 18.02.2022 № 29.3-02/428 у зв`язку з перебуванням судді Селіваненка В.П. на лікарняному призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 910/6563/21, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Малашенкової Т.М.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, відповідно до встановлених ними обставин справи, враховуючи підстави відкриття касаційного провадження, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та третьої особи, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.06.2019 Підприємством (постачальник послуг) та державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник) укладено Договір.

Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2019 № 321 державне підприємство "НЕК "Укренерго" перетворено на приватне акціонерне товариство (Компанію), 100% акцій якого належать державі та не підлягають відчуженню, затверджено статут новоутвореного підприємства. Зазначеним Наказом визначено, що новоутворена Компанія є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків державного підприємства "НЕК "Укренерго".

Сторонами 29.08.2019 укладено додаткову угоду № 579/01 до Договору, за умовами якої правонаступником всіх зобов`язань (прав та обов`язків) державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (ДП "НЕК "Укренерго") за Договором є Компанія.

Відповідно до пункту 1.1 Договору для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 1.2 Договору замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (редакція, чинна з 26.04.2019; Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії - редакція, чинна з 13.12.2019; далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг.

Відповідно до пункту 7.1 Договору він набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 01.01.2030.

Згідно з пунктом 1.2 Порядку його дія поширюється на виробників електричної енергії за "зеленим" тарифом, кандидатів у такі виробники, переможців аукціону, гарантованого покупця, постачальників електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг (далі - ПУП), оператора системи передачі (далі - ОСП) та адміністратора комерційного обліку.

Пунктом 12.4 Порядку з урахуванням умов цієї глави гарантований покупець протягом перших п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та направляє ОСП два примірники акта приймання-передачі, підписані зі своєї сторони.

Після отримання двох примірників акта купівлі-продажу, підписаних зі сторони гарантованого покупця, ОСП направляє гарантованому покупцю протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, примірник акта приймання-передачі, підписаний зі своєї сторони уповноваженою особою.

За наявності у ОСП зауважень до акта приймання-передачі, наданого гарантованим покупцем, ОСП повідомляє письмово про це гарантованого покупця.

За наявності зауважень до акта купівлі-продажу та/або ненадання ОСП гарантованому покупцю акта купівлі-продажу, підписаного зі своєї сторони, остаточний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел здійснюється у розмірі, визначеному в наданому гарантованим покупцем акті приймання-передачі, з подальшим коригуванням сплачених коштів після врегулювання розбіжностей.

Відповідно до пункту 12.7 Порядку у разі перерахунку гарантованим покупцем вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел укладається акт коригування до акта приймання-передачі з ОСП.

Судами встановлено, що на виконання умов Договору Підприємством та Компанією підписані без зауважень акти приймання-передачі наданих послуг та акти коригування наданої послуги березня 2020 року, розмір вартості якої затверджений Регулятором - НКРЕКП, а саме за березень 2020 року:

- акт № 3 приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 31.03.2020, на загальну суму 2 695 052 206,04 грн (з ПДВ);

- акт коригування до акта № 3 від 16.04.2020, відповідно до якого загальна вартість послуги за березень 2020 року склала 3 081 897 265,67 грн, що затверджена постановою НКРЕКП від 29.04.2020 № 902;

- акт коригування до акта № 3 від 20.10.2020, відповідно до якого загальна вартість послуги за березень 2020 року склала 3 083 742 247,23 грн (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 11.11.2020 № 2059.

Згідно з пунктом 12.5 Порядку після отримання від ОСП акта купівлі-продажу, підписаного з його сторони, гарантований покупець протягом одного робочого дня з дати його отримання надає Регулятору розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел для затвердження.

Постановою НКРЕКП від 29.04.2020 № 902 затверджено вартість послуги, наданої Гарантованим покупцем (Підприємством) у березні 2020 року - 2 568 247 721,39 грн (без ПДВ).

Пунктом 12.6 Порядку передбачено, що протягом одного робочого дня з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, ОСП здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100 % оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів.

Зважаючи на дату затвердження Регулятором розміру вартості послуги, наданої в березні 2020 року (29.04.2020), відповідач зобов`язаний здійснити остаточний розрахунок із позивачем протягом одного робочого дня з дати затвердження - 30.04.2020.

При цьому судами встановлено, що Компанією здійснені такі платежі:

- 04.05.2020 на суму 12 000 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 04.05.2020 № 1022 з призначенням платежу: "част.сплата за посл.з заб. збільшення частки вир. е/е з альт. джерел енергії за (01.03.20-31.03.20) зг. дог. №0414-09051/52/01 від 26.09.19 ПДВ 20%";

- 07.05.2020 на суму 40 000 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 07.05.2020 № 1001 з призначенням платежу: "част.сплата за посл.з заб. збільшення частки вир. е/е з альт. джерел енергії за (01.03.20-31.03.20) зг. дог. №0414-09051/52/01 від 26.09.19 ПДВ 20%",

- 17.06.2020 на суму 104 974 936,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 17.06.2020 № 1331 з призначенням платежу: "част.сплата за посл.з заб. збільшення частки вир. е/е з альт. джерел енергії за (01.03.20-31.03.20) зг. дог. №0414-09051/52/01 від 26.09.19 ПДВ 20%",

- 28.01.2021 на суму 2 926 767 310,75 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 28.01.2021 № 3 з призначенням платежу: "сплата за послуги з заб. збільшення частки вир. е/е з альт. джерел енергії за (01.03.20-31.03.20) зг. дог. №0414-09051/52/01 від 26.09.19 ПДВ 20%".

Тобто Компанія виконала свої зобов`язання з оплати наданої послуги в березні 2020 року лише 28.01.2021.

Таким чином, незважаючи на настання терміну остаточної оплати послуги наданої у березні 2020 року - 30.04.2020 свої зобов`язання з оплати послуги за березень 2020 року Компанія своєчасно не виконала.

Також судами встановлено, що Підприємство у доводах щодо нарахування пені наголошувало на тому, що Договір укладений у повній відповідності до Типового договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 зі змінами та доповненнями. Зазначений Типовий договір містить пункт 4.3 у редакції наведений вище. Стаття 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" є спеціальною по відношенню до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а відтак, на думку Підприємства, вона має пріоритет у застосуванні при вирішенні даного спору.

Однак, такі доводи Підприємства були відхилені судами, оскільки, враховуючи положення діючого законодавства, зауважив, що з приводу стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат гарантованого покупця на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною гарантований покупець надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Така послуга надається гарантованим покупцем протягом строку дії "зеленого" тарифу та строку дії підтримки виробників, які за результатами аукціону набули право на таку підтримку, відповідно до типового договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, форма якого затверджується Регулятором.

При цьому граничний розмір пені, що підлягає стягненню, обмежений вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня.

Здійснивши перерахунок розміру пені, суди дійшли висновку, що до стягнення підлягає пеня у розмірі 193 059 349,06 грн, а тому в частині стягнення пені у розмірі 380 173 543,16 грн судами відмовлено.

Оскільки Компанією, порушено строк оплати за Договором понад 30 днів, суди також дійшли висновку про обґрунтованість вимог у частині стягнення з Компанії штрафу у розмірі 215 732 808,60 грн.

Перевіривши здійснені Підприємством розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суди визнали їх обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку з чим задовольнили такі вимоги у повному обсязі.

Судами також визнано недоведеними та необґрунтованими твердження Компанії про безпідставність заявлених вимог про стягнення неустойки, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати електроенергії, оскільки Компанією не доведено належними доказами відсутність своєї вини та, відповідно, необхідність звільнення її від відповідальності за порушення зобов`язання в розумінні статті 614 Цивільного кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені та штрафу на 80%, суди виходили з того, що Компанією не доведено винятковості випадку та наявності умов, що можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки.

Водночас судами встановлено, що Компанія, не вчинивши заходів до врегулювання спору та припинення порушення права Підприємства на одержання плати, вдалася до припинення врегулювання спору у позасудовому порядку, відмовила у виплаті коштів, які власне сама і розподілила, що випливає з листа від 05.03.2021 № 41/1063 та продовжувала їх зберігати на своєму рахунку, отримуючи дохід від банківського вкладу.

Також суди звернули увагу на те, що Підприємством зобов`язання виконувались належним чином, проте Компанією систематично допускались прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати послуг. При цьому матеріали справи не містять доказів, що підтверджують наявність обставин, які є підставою для зменшення штрафних санкцій у визначеному Компанією розмірі.

За вказаних обставин суди дійшли висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Компанія у касаційній скарзі посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 33, частини сьомої статті 62, частини сьомої статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" у подібних правовідносинах.

При цьому Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для формування такого висновку у даній справі, оскільки скаржник чітко не навів обґрунтування щодо якого з абзаців частини п`ятої статті 33, частини сьомої статті 62, частини сьомої статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", якими визначено функції, права та обов`язки ОСП; спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії; права та обов`язки гарантованого покупця, відповідно, відсутній правовий висновок Верховного Суду і чому їх необхідно застосовувати у спірних правовідносинах. Також Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій під час розгляду даної справи положення вказаних норм права не застосовували.

Крім того, при розгляді справи судами встановлено, що на виконання умов Договору гарантованим покупцем (Підприємством) та Компанією підписані без зауважень акти приймання-передачі наданих послуг та акти коригування наданої послуги березня 2020 року, розмір вартості якої затверджений Регулятором - НКРЕКП; постановою НКРЕКП від 29.04.2020 № 902 затверджено вартість послуги, наданої Гарантованим покупцем (Підприємством) у березні 2020 року - 2 568 247 721,39 грн (без ПДВ); зважаючи на дату затвердження Регулятором розміру вартості послуги, наданої в березні 2020 року (29.04.2020), Компанія, з урахуванням положень пункту 12.6 Порядку, зобов`язана була здійснити остаточний розрахунок з Підприємством протягом одного робочого дня з дати затвердження - 30.04.2020; незважаючи на настання терміну остаточної оплати послуги наданої у березні 2020 року - 30.04.2020 свої зобов`язання з оплати послуги за березень 2020 року Компанія своєчасно не виконала; Компанія, не вчинивши заходів до врегулювання спору та припинення порушення права Підприємства на одержання плати, вдалася до припинення врегулювання спору у позасудовому порядку відмовила у виплаті коштів, які власне сама і розподілила, що випливає з листа від 05.03.2021 №41/1063 та продовжувала їх зберігати на своєму рахунку, отримуючи дохід від банківського вкладу.

У той же час касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), покладається на скаржника.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин Верховний Суд вважає, що надав відповіді на всі істотні, вагомі та доречні доводи, які викладені скаржником у касаційній скарзі та стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки судами попередніх інстанцій ухвалені рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 у справі № 910/6563/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя Т. Малашенкова