ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1305/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.,

секретар судового засідання: Шмойлова Л.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Бібрське лісове господарство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршпонтрейд"

про стягнення 58209,51 грн,

Процесуальні дії по справі.

Державне підприємство "Бібрське лісове господарство" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршпонтрейд" заборгованості за договором купівлі-продажу необробленої деревини №18/Л від 10.06.2021 у розмірі 58209,51 грн, з яких: 55813,37грн боргу та 2396,14грн пені.

Ухвалою господарського суду від 13.12.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

28.12.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недолків від 16.11.2021 з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 30.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.01.2022.

Ухвалою суду від 24.01.2022 розгляд справи по суті відкладено на 23.02.2022.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи по суті повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.47, 48).

Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Поряд з цим в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі продажу необробленої деревини №18/Л від 10.06.2021 в частині оплати поставленого товару.

Оскільки відповідач у добровільному порядку належним чином не виконав свої договірні зобов`язання, а саме не розрахувався за поставлений товар у повному обсязі, позивач змушений був звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача 55813,37 грн основного боргу та 2396,14 грн пені.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

10.06.2021 між ДП "Бібрське лісове господарство" та ТОВ "Укршпонтрейд" було укладено договір №18/Л купівлі продажу необробленої деревини від 10.06.2021 (далі за текстом Договір) (а.с.4-8).

Відповідно до п.1.1 Договору, за результатами проведення аукціону із продажу необробленої деревини заготівлі 3 кварталу 2020 року, який відбувся 09.06.2021, продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах та способом, вказаними в цьому договорі.

Згідно п.1.3 Договору, товаром по цьому договору є необроблена деревина, стандартизована в лоти, та реалізована під час аукціону.

Деталізована інформація про лоти зафіксована в специфікації, що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною (п.1.4 Договору).

За умовами п.2.1 Договору загальна вартість товару, що є предметом цього договору, складає 214773,72 грн в т.ч. ПДВ.

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що покупець здійснює оплату (передоплата 100% вартості) кожної партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в сумі, що зазначається в рахунку (рахунках) протягом 3 (трьох) банківських днів після дня отримання рахунку (рахунків).

У випадку ненадходження коштів на рахунок продавця протягом 5 (п`яти) банківських днів після дня направлення продавцем рахунку (рахунків) для оплати, покупець втрачає право на придбання неоплаченої партії товару і продавець може реалізувати цю партію на свій розсуд, при цьому сума гарантійного внеску продавцем не повертається (п.2.5).

Даний договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту підписання сторонами та реєстрації в організатора. Даний договір діє з 01.07.2021 по 30.09.2021 (п.п.7.1 - 7.2 Договору).

Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п.7.3 Договору).

На виконання умов договору купівлі продажу необробленої деревини №18/Л від 10.06.2021 позивач здійснив поставку товару на загальну суму 163311,40 грн, що підтверджується видатковими накладними №ЛВ-4 від 29.07.2021, №ЛВ-5 від 29.07.2021 та товарно-транспортними накладними ЛВГ600561 та ЛВГ600560 (а.с.30,31, 32-33, 34-35).

Відповідач зі свого боку виконав зобов`язання щодо проведення розрахунків за отриманий товар частково на суму 107498,03 грн, про що свідчать платіжні доручення №5638-6P01N/1114 від 25.06.2021 на суму 3749,02 грн; №65-7R01S/2187 від 27.07.2021 на суму 100000,00 грн; №6910-89073/874 від 09.08.2021 на суму 3749,01 грн (а.с.11-13).

З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав 24.09.2021 відповідачу претензію від 23.09.2021 №721/06 з вимогою сплатити заборгованість за товар на суму 55813,37 грн (а.с. 14, 16), однак така залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань за ним утворилась заборгованість перед позивачем за поставлений товар на підставі договору купівлі продажу необробленої деревини №18/Л від 10.06.2021 у розмірі 55813,37 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч.1,2 ст.692 ЦК України).

Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України).

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач довів суду факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі продажу необробленої деревини №18/Л від 10.06.2021, а саме нездійснення останнім оплати за поставлений товар у повному обсязі, а наявність боргу в сумі 55813, 37 грн підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідач станом на день розгляду справи докази оплати боргу суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.ст.80, 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позовні вимоги Державного підприємства "Бібрське лісове господарство" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршпонтрейд" в частині стягнення 55813,37 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З приводу вимоги позивача про стягнення пені суд зазначає наступне.

Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України, встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Правом встановлювати у договорі розмір та порядок нарахування штрафу сторони наділені ч.4 ст.231 ГК України.

Розділом 5 Договору сторони передбачили, зокрема, відповідальність за порушення цього Договору.

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що за несвоєчасну або неповну оплату товару покупець несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 2 % від вартості неоплаченої продукції. Якщо затримка в оплаті триває більш ніж 5 (п`ять) банківських днів, продавець має право відмовитись від цього договору з обов`язковим письмовим повідомленням покупця, що не звільняє останнього від сплати штрафу.

Поряд з цим позивачем не заявлялися вимоги до відповідача про стягнення штрафу у розмірі, що був погоджений сторонами у п. 5.2. договору.

До позовної заяви позивачем додано розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 10.08.2021 по 09.09.2021, що складає 758,45 грн, та за період з 10.09.2021 по 11.11.2021, що складає 1637,69 грн, в загальній сумі 2396,14 грн пені.

У п.5.4 Договору сторони обумовили, що за несвоєчасне вивезення товару зі складу продавця покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі 0,3% від вартості товару за кожен день прострочення його вивезення. Пеня нараховується починаючи з 5 (п`ятого) дня від узгодженої сторонами дати вивезення товару.

Подібного правопорушення у спірних правовідносинах судом не встановлено.

У свою чергу, можливість нарахування пені за несвоєчасну або неповну оплату товару покупцем учасники договірних відносин у спірному правочині не передбачили.

При цьому суд зазначає, що такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня, її розмір та спосіб визначення регламентується ст.549 ЦК України, ст.231 ГК України та ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Розмір штрафних санкцій, відповідно до ч.4 ст.231 ГК України, встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Отже, законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас ч.6 ст.231 ГК України передбачена можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Таким чином, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначили її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, непогодженому в договірному порядку та прямо невстановленому законом. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №908/1501/18.

З підстав наведеного, позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, судові витрати, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршпонтрейд" (10001, Житомирська обл., місто Житомир, пров.Іподромний 1, будинок 15-а, ) на користь Державного підприємства "Бібрське лісове господарство" (81220, Львівська обл., Перемишлянський р-н, місто Бібрка, вул. Василя Стуса, будинок 44, ):

- 55813,37 грн основного боргу,

- 2176,48 грн судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.02.22

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1- у справу;

2 - позивачу (рек. з повід.) та на ел.пошту ();

3 - відповідачу (рек. з повід.)