ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 Справа № 914/3286/21

За позовом:Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ
до відповідача:Державної організації (установи, закладу) академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (академії сухопутних військ), м. Львів
про:стягнення 6251,87 грн. сплаченого майнового відшкодування
Суддя Р.В. Крупник
Представники сторін не викликалися.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна Моторного (транспортного) страхового бюро України до Державної організації (установи, закладу) академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (академії сухопутних військ) про стягнення 6251,87 грн. сплаченого майнового відшкодування.

Ухвалою від 09.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.
Аргументи позивача.
Позов обґрунтовано тим, що 19.06.2019 о 14.10 год. у м. Львові по вул. Клепарівська, 24, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Постановою Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2019 по справі №465/3622/19 ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідачане була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована договором обов`язкового страхування (Поліс № АМ/8711365).

Згідно відповіді академії сухопутних військ ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем, транспортний засіб «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 перебував у відповідача на користуванні, а його власником є Міністерство оборони України.

Потерпілий звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування від 02.06.2020. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 5021,87 грн.

Як зазначено позивачем, ним відшкодовано завдані відповідачем збитки в розмірі 5021,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1480849 від 31.07.2020, а також здійснено витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1230,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1650577 від 03.09.2020. Відтак вказані кошти позивач просить стягнути з відповідача.

Аргументи відповідача.
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, з тих мотивів, що власником транспортного засобу «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 є Міністерство оборони України, а за відповідачем він закріплений на праві оперативного управління, а тому підстав для стягнення коштів в силу приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України немає. На його думку, належним відповідачем у даній справі є центральне автомобільне управління Збройних Сил України озброєння Збройних Сил України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
19.06.2019 о 14 год. 10 хв. по вулиці Клепарівська, 24, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 виїжджаючи з прилеглої території, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував під керуванням ОСОБА_2 і рухався по головній дорозі,та здійснив зіткнення з ним, що спричинило пошкодження транспортних засобіві призвело до матеріальних збитків.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2019 у справі №465/3622/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно відповіді на запит, наданої відповідачем, під № 6496 від 29.10.2019:

1. Станом на 19 червня працівник Збройних Сил України водій ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Національною академією на посаді водія автотранспортного засобу згідно трудового договору від 01.09.2016 №210;

2. Відповідно до наряду на використання машин від 18.06.2019 № 19/06, що є підставою для допуску водіїв у парк для підготовки машин до виходу в рейс та випуску з парку, ТЗ «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 використовувався виключно за призначенням;

3. Національна академія не являється власником «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 , який закріплений за Національною академією на підставі користування. Власником даного транспортного засобу є держава в особі Міністерства оборони України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

02.06.2020 ОСОБА_2 звернуся до позивача із Повідомленням про ДТП та Заявою про виплату страхового відшкодування.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуванням зносу та включаючи ПДВ на запасні частини становить 5231,71 грн., що підтверджується Звітом № 1369/20 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17.07.2020.

У матеріалах справи наявна також ремонтна калькуляція № 1369 від 17.07.2020, якою визначено загальну вартість ремонту транспортного засобу потерпілого без урахування зносу.

Згідно наказу позивача № 3.1/252 від 29.07.2020 та Довідки № 1 від 28.07.2020 ОСОБА_2 вирішено виплатити 5021,87 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП та перераховано вказану суму на його рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 1480849 від 31.07.2020.

З огляду на наведене, позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування в порядку регресу відповідачем (роботодавцем винної особи) витрат в розмірі 5021,87 грн., пов`язаних зі здійсненням регламентної виплати.

Окрім цього, позивач, посилаючись на рахунок № 1369 від 17.07.2020, Акт виконаних робіт від 17.07.2020 та платіжне доручення № 1650577 від 03.09.2020, просить також стягнути із відповідача 1230,00 грн. витрат на оплату послуг аварійного комісара СПД ФО ОСОБА_3 .

ОЦІНКА СУДУ.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків).

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність чотирьох елементів, які входять до складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина завдавача шкоди.

Положеннями ч. 6 ст. 75 ГПК України, серед іншого, передбачено, що постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, постановою Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2019 у справі №465/3622/19, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок такої протиправної поведінки власнику транспортного засобу «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , було завдано шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2020 ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із Повідомленням про ДТП та Заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з підпунктом а) п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Зважаючи на те, що ДТП, яка мала місце 19.06.2019, є страховим випадком, та враховуючи заподіяння шкоди транспортним засобом «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 , власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, у МТСБУ виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_2

Абзацом 2 п. 22.1., п. 22.2. ст. 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно виконаного на замовлення Звіту про оцінку № 1369/20 від 17.07.2020 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 5231,71 грн. (з урахуванням ПДВ на запасні частини). Вказана сума розрахована виходячи із коефіцієнта фізичного зносу 0,7000 та складається із: 1) вартості ремонтних робіт, що складає 1705,00 грн.; 2) вартості необхідних для ремонту матеріалів, що складає 2346,35 грн. В розрахункову вартість матеріалів включена вартість метизів, визначена згідно п. 8.5.14, яка становить 78,69 грн.; 3) вартість складових, які підлягають заміні становить 3934,52 грн. (з урахуванням ПДВ).

Пунктом 36.1. Закону № 1961-IV визначено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (п. 36.2. ст. 36 Закону №1961-IV).

28.07.2020 позивачем сформовано Довідку № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, а 29.07.2020 Наказ № 3.1/252, яким вирішено виплатити потерпілому 5021,87 коп. за шкоду заподіяну в результаті ДТП.

Матеріалами справи підтверджується, що 31.07.2020 позивач перерахував на рахунок потерпілої особи суму у розмірі 5021,87 грн., яка розрахована ним за вирахуванням ПДВ на запасні частини, у зв`язку із чим виконав свій обов`язок щодо здійснення регламентної виплати.

За умовами ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Позивач зазначає, що згідно відповіді академії сухопутних військ транспортний засіб «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 перебував у відповідача на користуванні, а його власником є Міністерство оборони України.

З цього приводу суд зазначає, що Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (абз. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»).

Військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»).

Відповідач у даній справі є військовим навчальним закладом, а тому в силу норм абз. 2 ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» та п. 1.2. Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України є організаційною одиницею Збройних Сил України та їх військовою частиною.

Увідповіді на запит № 6496 від 29.10.2019 відповідач зазначає, що він не є власником транспортного засобу «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 , а є лише його користувачем. Окрім цього у відзиві на позовну заяву, відповідач визнає той факт, що вказаний вище транспортний засіб закріплений за ним Міністерством оборони України та перебуває у нього на праві оперативного управління.

Враховуючи те, що відповідач володіє на праві оперативного управління, закріпленим за ним Міністерством оборони України військовим майном (транспортним засобом «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 ), використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, то саме він несе відповідальність згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України.

Посилання відповідача на те, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, оскільки власником транспортного засобу «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 є Міністерство оборони України, суд відхиляє як безпідставні, адже норма ч. 2 ст. 1187 ЦК України врегульовує випадки відповідальності за заподіяння шкоди не лише власника джерела підвищеної небезпеки, але й особи, якій таке джерело підвищеної небезпеки належить на підставі іншого речового права, зокрема права оперативного управління.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа, відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

На момент настання страхового випадку, особа винна у вчиненні ДТП ( ОСОБА_1 ) виконувала свої трудові обов`язки за трудовим договором укладеним із відповідачем, що підтверджується уже згаданою вище відповіддю відповідача на запит, зміст якої останнім не заперечувався.

Зважаючи на викладене вище, суд доходить висновку, що саме відповідач є зобов`язаною стороною у спірних правовідносинах, а тому на нього покладається обов`язок задовольнити регресну вимогу позивача.

Звернувшись до суду із позовом, МТСБУ просить суд стягнути із відповідача 5021,87 грн. пов`язаних зі здійсненням регламентної виплати та 1230,00 грн. витрат на оплату послуг аварійного комісара.

Враховуючи викладене вище, та зважаючи на наявність підтвердженого факту перерахування потерпілому 5021,87 грн. регламентної виплати, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення із відповідача в порядку регресу вказаної суми грошових коштів.

Водночас, у задоволенні вимоги про стягнення 1230,00 грн., оплачених позивачем послуг аварійного комісара, суд відмовляє, з огляду на наступне.

Положеннями п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Однак, згідно з приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Аналогічне правило міститься і в п.п. 22.1. та 22.2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, оскільки виплачена позивачем сума за послуги аварійного комісара не входить до складу виплаченого відшкодування шкоди, то підстави для задоволення позову в цій частині задоволенню не підлягають.

СУДОВІ ВИТРАТИ.
У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1823,49 грн.

Керуючись ст. 4, 74, 76-80, 123, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державної організації (установи, закладу) академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (академії сухопутних військ) (79012, м. Львів, вул. Гвардійська, буд. 32; ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ) 5021,87 грн. сплаченого майнового відшкодування та 1823,49 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення ухвалено 17.02.2022 року в нарадчій кімнаті.

Суддя Крупник Р.В.