РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2022Справа № 910/16624/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Київської митниці Держмитслужби

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ"

про зобов`язання повернути майно

за участю представників:

від позивача: Лич С.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська митниця Держмитслужби звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" про зобов`язання останнього повернути нереалізоване майно, передане Київською митницею Держмитслужби на реалізацію відповідно до актів опису №2 від 04.02.2013, оцінки та передачі товарно-матеріальних цінностей від 21.06.2013 року № 44.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

04.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 14.12.2021.

У судовому засіданні 14.12.2021 суд оголосив про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.01.2022.

У зв`язку із перебуванням 25.01.2022 судді Гулевець О.В. у відпустці, розгляд справи № 910/16624/21 не відбувся.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.01.2022 призначив судове засідання по справі № 910/16624/21 на 08.02.2022.

Представник позивача в судовому засіданні 08.02.2022 надав пояснення по суті позовних вимог, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 08.02.2022 не з`явився, відзиву на позов не надав. Про розгляд справи суд відповідача повідомляв ухвалами від 09.11.2021, від 14.12.2021, від 28.01.2022, направленими на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також, у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Як вбачається з інформації на веб-сайті Укрпошта щодо перевірки статусу відстеження поштового відправлення, ухвала суду від 28.01.2022 не вручена під час доставки: інші причини.

Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, ухвалою суду від 28.01.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Також, згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 28.01.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» було вирішено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу; установлено, що Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № № 227 від 06.03.2019 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» державна митна служба, її територіальні органи виконують встановлені законодавчими та іншими нормативно-правовими актами функції та повноваження органів доходів і зборів до внесення до таких актів відповідних змін у частині, що стосується повноважень Державної митної служби, її територіальних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 858 від 02.10.2019 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема Київську міську митницю ДФС було реорганізовано шляхом приєднання до Київської митниці Держмитслужби.

04.02.2013 між Київською регіональною митницею (замовник, позивач) та Товариством з додатковою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" (виконавець, відповідач) укладений договір №02 про реалізацію майна, що перейшло у власність держави (далі договір-1), відповідно до умов якого замовник передає, а виконавець приймає з метою подальшої реалізації майно, що в установленому порядку перейшло у власність держави та майно, яке швидко псується або має обмежений строк зберігання (далі майно) (п. 1.1. договору-1).

21.06.2013 позивачем було передано відповідачу майно частини до машин та ліній, що використовуються для виробництва плитки у кількості 16 штук загальною вартістю 858 255,28 грн, згідно акту опису, оцінки та передачі товарно-матеріальних цінностей № 44 від 21.06.2013.

У подальшому, щодо спірного майна 26.02.2016 між Київською міською митницею ДФС (замовник) та Товариством з додатковою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" (виконавець) укладений договір №1 про реалізацію майна, що перейшло у власність держави (далі договір-2), відповідно до умов якого замовник передає, а виконавець приймає з метою подальшої реалізації майно, що в установленому порядку перейшло у власність держави та майно, яке швидко псується або має обмежений строк зберігання (далі майно) (п. 1.1. договору-2).

Перелік майна, його кількість та вартість встановлюється в актах опису, оцінки та передачі майна, які за умови ж підписання сторонами стають невід`ємною частиною договору (п. 1.2. договору-2).

Місце збереження майна зазначено в Додатку №1 та місце реалізації майна зазначено в Додатку №2 (п. 2.3.2., п. 2.3.3. договору-2).

Згідно Додатку №1 до договор-2 сторонами визначали, що місце збереження майна є: м. Київ вул. Сім`ї Хохлових, 11/2, м. Київ бул. І.Лепсе, 24, м. Київ вул. Промислова, 5, м. Київ вул. Алма-Атинська, 2а, м. Київ вул. Металургів, 22, м. Київ пр-т Повітрофлотський, 92б, Київська обл, м. Вишневе вул. Київська, 27а.

Згідно Додатку №2 до договору-2 сторонами визначали, що місце реалізації майна є: м. Київ вул. Сім`ї Хохлових, 11/2, м. Київ пр-кт Академіка Глушкова, 1 НК «Експоцентр України».

Відповідно до п. 2.3.1, п. 2.3.2. договору-2 виконавець зобов`язався прийняти майно за місцем його зберігання по предметно, згідно з актом опису, оцінки та передачі майна та в установленому законодавством порядку реалізувати майно. Забезпечити збереження майна та його споживчих якостей, транспортування, складування, передпродажну підготовку та інші дії, необхідні для реалізації майна.

За змістом пункту 3.1. договору-2, майно, передане замовником виконавцю для продажу в роздрібну торгівлю і не реалізоване протягом 60 календарних днів, підлягає уцінці, розмір якої визначається комісією, створеною відповідно до законодавства України, але не більше 20 відсотків вартості, зазначеної в акті опису, оцінки та передачі майна.

Якщо майно не реалізовано протягом наступних 30 днів, проводиться додаткова уцінка майна (п. 3.2. договору-2).

Відповідно до Акту переоцінки товарно-матеріальних цінностей №9 від 01.08.2013 майно було уцінене на 20%, загальна вартість якого становила 686 604,21 грн.

Відповідно до Акту переоцінки товарно-матеріальних цінностей №26 від 02.09.2013 майно було уцінене на 20%, загальна вартість якого становила 549 283,35 грн.

Згідно п. 6.1. та п. 6.2. договору-2 з моменту прийняття виконавцем майна замовника, відповідальність за його цілісність і збереження несе виконавець. За замовником залишається право, в разі необхідності, зняти з реалізації та повернути майно, передане для реалізації виконавцю. Вимога про припинення реалізації та повернення майна, переданого для реалізації оформлюється в письмовій формі та виконується невідкладно.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, а в частині реалізації майна, що залишилось у виконавця станом на 31.12.2015 року діє з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року або до повного виконання зобов`язань сторонами за договором (п. 12.1. договору-2).

Позивач звернувся до відповідача листом №17/10/26-70-05 від 12.08.2020, в якому повідомив про проведення у період з 10.08.2020 по 15.09.2020 комісією митниці інвентаризації майна, переданого у встановленому порядку на реалізацію відповідачу.

У зв`язку з проведенням ревізії Північним офісом Держаудитслужби фінансово-господарської діяльності Київської міської митниці ДФС проведено інфентаризацію вилученого та прийнятого на зберігання майна станом на 10.08.2020.

У Протоколі засідання інвентаризаційної комісії від 22.09.2020 зазначено, що інвентаризаційною комісією виявлено нестача майна загальною вартістю 4 026 109,93 грн, зокрема, переданого в реалізацію ТОВ "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" частини ліній для виробництва кахелю та частини ліній для виробництва керамічної плитки загальною вартістю 152 060,97 грн відповідно до договору №02 про реалізацію майна, що перейшло у власність держави від 04.02.2013 та акту опису, оцінки та передачі майна від 21.06.2013 №44.

Відповідно до інвентаризаційного опису матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від 10.08.2020, вартість відсутнього майна складає 152 060,97 грн, а саме: частини ліній 072 для виробництва кахелю б/в у кількості 1 штука; частина до машин для виробництво керамічної плитки б/в 467 у кількості 1 штука; частина до машин для виробництво керамічної плитки б/в 456 у кількості 1 штука; частини ліній для виробництва кахелю у кількості 1 штука.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідачем порушено умови договору №1 про реалізацію майна, що перейшло у власність держави від 26.02.2016 та на вимогу позивача не було повернуто майно, що було предметом договору та передано відповідачу для реалізації, у зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути нереалізоване майно, переданого позивачем на реалізацію на загальну суму 152 060,97 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Укладений між сторонами договір реалізації майна, що перейшло у власність держави № 1 від 26.02.2016 за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи договорів комісії і зберігання.

У відповідності до статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно зі ст. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору-1 позивачем було передано відповідачу майно частини до машин та ліній, що використовуються для виробництва плитки у кількості 16 штук загальною вартістю 858 255,28 грн, що підтверджується актом опису, оцінки та передачі товарно-матеріальних цінностей № 44 від 21.06.2013.

У подальшому, на виконання умов договору-2 майно було уцінене на 20%, загальна вартість якого становила 686 604,21 грн, що підтверджується Актом переоцінки товарно-матеріальних цінностей №9 від 01.08.2013 та відповідно до Акту переоцінки товарно-матеріальних цінностей №26 від 02.09.2013 майно було уцінене на 20%, загальна вартість якого становила 549 283,35 грн.

Згідно Додатку №1 до договор-2 сторонами визначали, що місце збереження майна є: м. Київ вул. Сім`ї Хохлових, 11/2, м. Київ бул. І.Лепсе, 24, м. Київ вул. Промислова, 5, м. Київ вул. Алма-Атинська, 2а, м. Київ вул. Металургів, 22, м. Київ пр-т Повітрофлотський, 92б, Київська обл, м. Вишневе вул. Київська, 27а.

Згідно Додатку №2 до договору-2 сторонами визначали, що місце реалізації майна є: м. Київ вул. Сім`ї Хохлових, 11/2, м. Київ пр-кт Академіка Глушкова, 1 НК «Експоцентр України».

Постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998 затверджено Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним (надалі - Порядок).

Згідно п.п. 3, 4 п. 1 Порядку дія цього Порядку поширюється на товари, строки зберігання чи перебування яких під митним контролем, встановлені Митним кодексом України, закінчилися (у тому числі товари (предмети) гуманітарної допомоги, проби і зразки товарів та документація), за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення таких строків; товари з обмеженим терміном зберігання, вилучені правоохоронними органами або затримані митницями як предмети порушення митних правил.

Відповідно до п. 9 Порядку майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку,

Відповідно до п. 2.3.1, п. 2.3.2. договору-2 виконавець зобов`язався прийняти майно за місцем його зберігання по предметно, згідно з актом опису, оцінки та передачі майна та в установленому законодавством порядку реалізувати майно. Забезпечити збереження майна та його споживчих якостей, транспортування, складування, передпродажну підготовку та інші дії, необхідні для реалізації майна.

Згідно п. 6.2. договору-2 за замовником залишається право, в разі необхідності, зняти з реалізації та повернути майно, передане для реалізації виконавцю. Вимога про припинення реалізації та повернення майна, переданого для реалізації оформлюється в письмовій формі та виконується невідкладно.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 2.2.1 договору-2 замовник має право проводити інвентаризацію переданого на реалізацію виконавцю майна.

Позивач звернувся до відповідача з листом №17/10/26-70-05 від 12.08.2020, в якому повідомив про проведення у період з 10.08.2020 по 15.09.2020 комісією митниці інвентаризації майна, переданого у встановленому порядку на реалізацію відповідачу.

10.08.2020 комісією з реорганізації Київської міської митниці ДФС під час інвентаризації матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання відповідним актом зафіксовано нестачу майна, зокрема, переданого в реалізацію ТОВ "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" частини ліній для виробництва кахелю та частини ліній для виробництва керамічної плитки загальною вартістю 152 060,97 грн відповідно до договору №02 про реалізацію майна, що перейшло у власність держави від 04.02.2013 та акту опису, оцінки та передачі майна від 21.06.2013 №44.

Відповідно до інвентаризаційного опису матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від 10.08.2020, вартість відсутнього майна складає 152 060,97 грн, а саме: частини ліній 072 для виробництва кахелю б/в у кількості 1 штука; частина до машин для виробництво керамічної плитки б/в 467 у кількості 1 штука; частина до машин для виробництво керамічної плитки б/в 456 у кількості 1 штука; частини ліній для виробництва кахелю у кількості 1 штука.

Позивач з претензією № 7.8-1/21/11/22967 від 19.11.2020 звернувся до відповідача з вимогою повернути нереалізоване майно, а у разі втрати майна відшкодувати вартість втраченого товару у розмірі 152 060,97 грн. Дана претензія надіслана відповідачу 20.11.2020, що підтверджується реєстром простих листів, на якому проставлений календарний відтиск печатки поштового відділення зв`язку.

Вимога позивача залишена відповідачем без розгляду.

Стаття 942 Цивільного кодексу України встановлює, що зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Пунктами 1, 2 статті 949 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів повернення майна, яке було передане відповідачу відповідно до актів опису, оцінки та передачі майна № 44 від 21.06.2013, акту переоцінки товарно-матеріальних цінностей №9 від 01.08.2013 та акту переоцінки товарно-матеріальних цінностей №26 від 02.09.2013.

Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що передане позивачем відповідачу спірне майно частково або у повному обсязі реалізовано відповідачем.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Оскільки невиконане зобов`язання з повернення спірного майна на загальну суму 152 060,97 грн підтверджується матеріалами справи, доказів повернення майна матеріали справи не містять, суд задовольняє позовні вимоги про повернення нереалізованого майна, переданого позивачем на реалізацію у відповідності до акту опису, оцінки та передачі майна № 44 від 21.06.2013 на загальну суму 152 060,97 грн.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Київської митниці Держмитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" про зобов`язання повернути нереалізоване майно, передане Київською регіональною митницею на реалізацію відповідно до актів опису, оцінки та передачі товарно-матеріальних цінностей від 21.06.2013 року № 44.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" (03134, місто Київ, проспект АКАДЕМІКА КОРОЛЬОВА, будинок 12-Ж, ідентифікаційний код 34483307) повернути нереалізоване майно, передане Київською митницею Держмитслужби (03124, місто Київ, бульвар ГАВЕЛА ВАЦЛАВА, будинок 8-А, ідентифікаційний код 43337359) на реалізацію загальною вартістю 152 060,97 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЛК КОНСАЛТИНГ" (03134, місто Київ, проспект АКАДЕМІКА КОРОЛЬОВА, будинок 12-Ж, ідентифікаційний код 34483307) на користь Київської митниці Держмитслужби (03124, місто Київ, бульвар ГАВЕЛА ВАЦЛАВА, будинок 8-А, ідентифікаційний код 43337359) судовий збір у розмірі 2 280,91 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 23.02.2022.

Суддя О.В. Гулевець