номер провадження справи 9/145/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2022 Справа № 908/3229/21
м. Запоріжжя

За позовом: Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП, (03065, м. Київ, вул. Світлогірська, буд. 5/6)

про стягнення суми 157 060 грн. 00 коп. та зобов`язання вчинити дії

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:
від позивача: Ходяков А.М..;

від відповідача: Комліченко В.С.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП, з вимогами про: стягнення суми 87074,58 грн., в тому числі: 85090,52 грн. основний борг, 1221,22 грн. пеня, 670,95 грн. інфляційні витрати, 91,90 грн. 3% річних, та зобов`язання прибрати планери літаків Ил-76МД, заводські номери: , з території аеродрому Мелітополь військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 10.11.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3229/21, присвоєний номер провадження 9/145/21, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.12.2021. Ухвалою суду від 09.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження на п`ятнадцять днів до 25.01.2022 включно, підготовче засідання відкладено на 13.01.2022. Ухвалою суду від 13.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.02.2022. В судовому засіданні 02.02.2022 оголошено перерву до 10.02.2022.

10.02.2022 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

30.12.2021 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначає, що, по-перше, при поданні розрахунку заборгованості за несвоєчасне внесення оплати за послуги АРП УРАРП на 01.11.2021 до позовної заяви, помилково не була врахована вартість послуг з урахуванням ПДВ. По-друге, на момент подання цієї заяви відповідач не здійснив жодних виплат за фактичне зберігання свого майна на території військової частини та не забрав своє майно з території на підставі розірвання Договору № 114 від 14.08.2018. У зв`язку з чим, позивач просить прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог та стягнути з відповідача на свою користь 157 060 грн. 00 коп. (з яких: сума 148 837 грн. 03 коп. сума основного боргу (в т.ч. ПДВ 24 806 грн. 17 коп.), сума 4659 грн. 93 коп. пеня, сума 2786 грн. 38 коп. інфляційні втрати, сума 776 грн. 66 коп. 3% річних).

Заява позивача про збільшення розміру позовних вимог була прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі суду від 13.01.2022.

Позивач підтримав позовні вимоги з урахуванням зазначеної вище заяви про збільшення розміру позовних вимог, з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, зазначивши, зокрема, про наступне. Всупереч статті 936 ЦК України та умов договору № 114 про надання місць для стоянки (зберігання) планерів літаків від 14.08.2018, що був укладений сторонами, після його розірвання відповідач відмовився прибирати літаки з території позивача та сплатити борг за договором. Договір розірвано 19.06.2021. Відповідачем сплачено борг за договором станом на 12.07.2021 та з 13.07.2021 відповідачем не здійснювалось жодної оплати за фактичний час зберігання майна відповідно до приписів ч. 3 ст. 946 ЦК України. Щодо розрахунків заявлених до стягнення сум позивач зазначив, що договором не було передбачено зміну ціни договору, а тому надання послуг на протязі дії договору здійснювалось за ціною, передбаченою у протоколі погодження договірної ціни у розмірі 165,66 грн. на добу. Після того, як договір було розірвано та відповідач не забрав майно, позивачем була зроблена переоцінка фактичної вартості зберігання відповідно до Прейскуранту цін. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь 157 060 грн. 00 коп. (з яких: сума 148 837 грн. 03 коп. сума основного боргу (в т.ч. ПДВ 24 806 грн. 17 коп.), сума 4659 грн. 93 коп. пеня, сума 2786 грн. 38 коп. інфляційні втрати, сума 776 грн. 66 коп. 3% річних) та зобов`язати відповідача прибрати планери літаків Ил-76МД, заводські номери: , з території аеродрому Мелітополь військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, зазначивши зокрема про наступне. Незважаючи на перемовини, що велися між сторонами у квітні-травні 2021 шляхом листування, між сторонами не було досягнуто згоди щодо розміру плати за зберігання майна відповідача. І датою розірвання договору є 19.06.2021. 02.08.2021 відповідач у повному обсязі погасив заборгованість перед позивачем у розмірі 7504, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 385 від 02.08.2021. У серпні 2021 відповідач звернувся до позивача з листом про розгляд питання щодо укладення договору на зберігання літаків. Проте запропонована позивачем ціна зберігання літаків не відповідає фактичним витратам військової частини. Проект договору, запропонований позивачем, не був підписаний відповідачем. Також відповідач зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими з огляду на те, що оскільки договір № 114 від 18.08.2018 на момент виникнення спірних відносин припинив свою дію, тому порядок та строки оплати послуг за фактично надані послуги зберігання майна регулюються ч. 2 ст. 530 ЦК України та ч. 3 ст. 946 ЦК України. Акт приймання наданих послуг сторонами не підписувався та рахунок позивачем не виставлявся відповідачу, а отже станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду строк оплати відповідачем наданих позивачем послуг є таким, що не настав. Отже позовні вимоги є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають. Також відповідачем заперечується і розрахунок позивача щодо заявленої до стягнення суми. Застосування позивачем у розрахунку заборгованості зберігання майна за весь фактичний час його зберігання вартості зберігання майна: на 1 добу 764,23 грн., є безпідставним, таким, що не відповідає вимогам Закону, умовам договору та таким, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці. При цьому, відповідач зазначив, що додаткову угоду до договору щодо внесення змін до вартості договору з урахуванням 20% ПДВ, він не підписав. Застосування пені після припинення дії договору відповідач вважає також безпідставним, оскільки забезпечення неустойкою виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг зберігання припинилося у зв`язку із припиненням дії договору. Щодо нарахування 3% річних та інфляційних, то зазначає, що їх нарахування, враховуючи припинення дії договору та положень ч. 2 ст. 530, ч. 3 ст. 946 ЦК України, повинно відбуватись від моменту виставлення рахунку, який позивачем до теперішнього часу відповідачу не виставлений. Стосовно вимог позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії, відповідач зазначив, що літаки перебувають у неробочому стані та не можуть самостійно покинути територію аеродрому, як і не можливо здійснити передислокацію вказаних літаків наземним шляхом за допомогою спецтехніки, що достовірно відомо керівництву позивача. Наразі генеральним директором відповідача вирішується питання щодо вчинення вимушених дій, пов`язаних із можливою утилізацією вказаних планерів літаків. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

14.08.2018 між Військовою частиною НОМЕР_1 (Зберігач, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП (Поклажодавець, відповідач у справі) був укладений Договір № 114 надання місць для стоянки (зберігання) планерів літаків, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу місця для зберігання майна та виконання робіт з технічного обслуговування і підготовки майна відповідача для демонтажу та подальшого вивезення з території позивача. Перелік, склад, кількість, місцезнаходження майна наведені в переліку майна, яке зберігається на території зберігача та Схемі території, виділеної для розміщення майна відповідача (п. 1.1 договору).

Відповідно до протоколу погодження договірної ціни, підписаного сторонами, вартість фактичних витрат Зберігача, що підлягає відшкодуванню Поклажодавцем становить 139,93 грн. на добу.

Актами приймання-передачі від 14.08.2018 відповідачем позивачу були передані на зберігання: планер літака Іл-76МД, інв. № , вартістю 1409767,09 грн. та планер літака Іл-76МД, інв. № , вартістю 1396837,98 грн.

Відповідно до п. 8.1 договору, останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання, а в часині фінансових взаємовідносин до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

За змістом п. 8.4 договору він може бути розірваний достроково за ініціативи однієї із сторін, у цьому випадку сторона-ініціатор зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про розірвання договору, але не менше, ніж за 30 календарних днів до передбачуваної дати розірвання договору.

Як свідчать матеріали справи, на адресу відповідача позивачем був направлений лист № 451 від 14.05.2021, в якому, в т.ч., було викладено про розірвання договору. 19.05.2021 відповідач листом № 1905-21/01 підтвердив отримання листа про намір розірвати договір в односторонньому порядку. Термін 30 днів після отримання відповідачем повідомлення про намір розірвати договір в односторонньому порядку сплив 18.06.2021, тому датою розірвання договору є 19.06.2021.

Розірвання договору 19.06.2021 сторонами не заперечується.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, після розірвання договору відповідач не прибрав літаки з території позивача, як і не здійснив в повному обсязі оплату за фактичний час зберігання майна відповідно до приписів ч. 3 ст. 946 ЦК України, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частиною 2 статті 946 ЦК України встановлено: якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Обов`язку зберігача з повернення поклажодавцю речі переданої на зберігання у зв`язку з припиненням дії договору, кореспондується обов`язок поклажодавця забрати відповідну річ.

За таких обставин, враховуючи, що договір припинив свою дію 19.06.2021 внаслідок його розірвання, і відповідач не забрав (не прибрав) літаки з території позивача, вимога позивача про зобов`язання відповідача прибрати планери літаків Ил-76МД, заводські номери: , з території аеродрому Мелітополь військової частини НОМЕР_1 , є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за весь фактичний час зберігання літаків, враховуючи приписи ч. 2 ст. 946 ЦК України, є обґрунтованими. Разом з тим, розрахунок здійснений позивачем суд вважає не вірним з огляду на наступне.

На момент припинення дії договору (19.06.2021), з яким закон пов`язує порядок оплати фактично наданих послуг зберігання майна (ч. 3 ст. 946 ЦК України), вартість фактичних витрат позивача, що підлягають відшкодуванню відповідачем становила 165,66 грн. з розрахунку на 1 добу з коригуванням на індекс інфляції порівняно з попереднім місяцем, на яку нараховується податок на додану вартість в розмірі 20% від суми послуг.

Отже застосування позивачем у розрахунку заборгованості вартості наданих послуг з розрахунку на 1 добу 764,23 грн., з коригуванням на індекс інфляції порівняно з попереднім місяцем, є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам Закону та суперечить добросовісності та чесній діловій практиці.

Враховуючи вищевикладене, суд, здійснивши перерозрахунок, визнав обґрунтовано заявленою до стягнення з відповідача суму 33674 грн. 48 коп. плати (фактичних витрат позивача) за заявлений позивачем період: з 13.07.2021 по 20.12.2021.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає дані вимоги такими, що заявлені передчасно.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки договір № 114 надання місць для стоянки (зберігання) планерів літаків від 14.08.2018 розірвано, то початок здійснення нарахування 3 % річних та інфляційних втрат пов`язаний з відповідною вимогою позивача про сплату боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з листами-вимогами (вих. № 1231 від 17.12.2021, вих. № 46 від 14.01.2022) про сплату за фактичне зберігання майна у період з 13.07.2021 по 20.12.2021 у розмірі 148837,03 грн. лише у грудні 2021 та січні 2022.

Нарахування позивачем відповідачу 3% річних та інфляційних втрат здійснено з 13.07.2021 по 20.12.2021. Отже вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими, безпідставними та такими, що заявлені передчасно. У зв`язку з чим, судом відмовляється у задоволенні позову в цій частині.

Щодо нарахування та заявлення позивачем до стягнення з відповідача пені суд зазначає про наступне.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У пункті 5.3 договору сторонами було визначено відповідальність відповідача у вигляді пені за порушення грошових зобов`язань.

Разом з тим, забезпечення неустойкою виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг зберігання припинилося у зв`язку із припиненням дії договору.

Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є необґрунтованими та безпідставними і задоволенню не підлягають.

Таким чином позов в цілому задовольняється судом частково.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП, (03065, м. Київ, вул. Світлогірська, буд. 5/6) на користь Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) суму 33674 грн. 48 коп. боргу.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП, (03065, м. Київ, вул. Світлогірська, буд. 5/6) прибрати планери літаків Ил-76МД, заводські номери: , з території аеродрому Мелітополь військової частини НОМЕР_1 .

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП, (03065, м. Київ, вул. Світлогірська, буд. 5/6) на користь Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) суму 2775 грн. 12 коп. витрат зі сплати судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано 09.03.2022.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва