ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Справа № 924/309/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2020 у справі №924/309/20 (суддя Виноградова В.В.)

за позовом керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест", м. Київ

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд", с. Колодіївка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного підприємства "Староушицьке"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1:

1. ОСОБА_1 , с. Ставище Київської області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Форк", м. Київ

про витребування земельної ділянки

за участю представників сторін:

органу прокуратури Гарбарук В.А.

позивача не з`явився;

відповідача-1 не з`явився;

відповідача-2 не з`явився;

третіх осіб - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2020 у справі №924/309/20 позов задоволено. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест", м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 9-Б (код 41108081) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький, вул. Інститутська, буд. 4/1 (код 39767479) земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0079 загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20631-СГ Завальному О.В. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд", Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Колодіївка, вул. Центральна, буд. 7 (код 40738781) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький, вул. Інститутська, буд. 4/1 (код 39767479) земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0079 загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20631-СГ ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2020 у справі №924/309/20 та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 у справі №924/309/20 поновлено строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2020 у справі №924/309/20; зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2020 у справі №924/309/20; розгляд апеляційної скарги призначено на 16.02.2021 о 15:00 год.

11.02.2021 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на апеляційну скаргу, в якому з підстав викладених у ньому, просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2020 по справі №924/309/20 - без змін.

Відповідач-1 та треті особи своїми процесуальними правами на подачу письмових пояснень з приводу поданої апеляційної скарги не скористалися.

За результатами судового засідання 16.02.2021, яке відбулося в режимі відеоконференції, оголошено перерву в судовому засіданні до 23.03.2021 о 14:30 год.

17.02.2021 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури, в якому з підстав викладених у ньому, просить суд рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2020 по справі №924/309/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" без задоволення.

Відповідно до ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 залучено до участі у справі №924/309/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство "Староушицьке"; розгляд апеляційної скарги відкладено на 27.04.2021 о 15:30 год.

Третя особа - Державне підприємство "Староушицьке" своїми процесуальними правами на подачу письмових пояснень з приводу поданої апеляційної скарги не скористалась.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 р. зупинено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2020 у справі №924/309/20 до розгляду Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду справи №924/454/20.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 поновлено провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2020 у справі №924/309/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.02.2022 об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1.

17.02.2022 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" про розгляд справи без участі представника скаржника.

В судовому засіданні 17.02.2022 прокурор заперечив доводи апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та надав свої пояснення. Інші учасники справи не забезпечили участь в судовому засіданні представників; повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи в установленому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві стосовно дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення прокурора та відповідача (в судових засіданнях 16.02.2021, 23.03.2021), колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою (від 08.09.2017) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га із зміною виду використання в межах категорії земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства в землі для ведення особистого селянського господарства та передання у власність земельної ділянки, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20631-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :05:006:0079); змінено вид цільового призначення земельної ділянки з для ведення фермерського господарства на для ведення особистого селянського господарства; надано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :05:006:0079) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (від 27.11.2018) за ОСОБА_1 на праві приватної власності 07.09.2017 зареєстровано земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :02:004:0227 за адресою: Тростинсько-Новоселицька сільська рада Васильківського району Київської області (підстава наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність №10-15469/15-17-СГ від 19.08.2017).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (від 27.11.2018) за ОСОБА_1 21.10.2017 на праві приватної власності зареєстровано земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :05:006:0079 за адресою: Староушицька селищна рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (підстава виникнення права власності наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 17.10.2017 №22-20631-СГ). Також довідка містить відомості про реєстрацію вищезазначеної земельної ділянки 25.10.2017 на праві приватної власності за товариством з обмеженою відповідальністю "Форк" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1281 від 26.10.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П., та про закриття об`єкта нерухомого майна і погашення права власності 07.11.2017 на підставі об`єднання об`єктів нерухомого майна.

Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (від 25.11.2019 №190130004), 07.11.2017 за ТОВ "Форк" зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 42 га кадастровий номер :05:006:0114 на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (підстава виникнення права власності зокрема, заява від 30.10.2017 №4108, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф.). У подальшому, 14.12.2017 право приватної власності на земельну ділянку площею 42 га кадастровий номер :05:006:0114 зареєстровано за ТОВ "Зарус-Інвест" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.12.2017 №4934, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. 03.01.2018 зареєстровано запис про поділ об`єкта нерухомого майна.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.11.2019 №190124182 та від 04.02.2020 №198935021 містить відомості про те, що 03.01.2018 за ТОВ "Зарус-Інвест" зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 40 га кадастровий номер :05:006:0121 та земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :05:006:0120 на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (на підставі, зокрема заяви від 15.12.2017 №5005, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф.), зазначено дату державної реєстрації земельних ділянок: 28.12.2017, відділом у Кам`янець-Подільському районі Міськрайонного управління у Кам`янець-Подільському районі та м. Кам`янець-Подільському Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Також 14.03.2018 зареєстровано право оренди вищезазначених земельних ділянок за орендарем - ТОВ "Агро-Еко-Граунд" строком на 7 років, підстава: договір оренди від 13.03.2018, укладений з орендодавцем - ТОВ "Зарус-Інвест". Крім того, у реєстр 29.03.2018 внесено відомості про арешт земельних ділянок на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2018 у справі №686/4632/18; особа, в інтересах якої встановлено обтяження: Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, слідче управління.

Відповідно до інформації, наданої на запит прокурора відділом у Кам`янець-Подільському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, земельна ділянка кадастровий номер :05:006:0079 зареєстрована 23.08.2017 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 12.07.2017; земельна ділянка кадастровий номер :05:006:0114 зареєстрована 06.11.2017 на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 30.10.2017; земельна ділянка кадастровий номер :05:006:0121 зареєстрована 28.12.2017 на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 19.12.2017; власником (користувачем) земельної ділянки є ТОВ "Зарус-Інвест"; дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно: 03.01.2018.

Рішенням Кам`янець-Подільського районного суду Хмельницької області від 26.03.2019 у справі №676/283/19 позов Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Форк", про визнання недійсним наказу задоволено. Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20631-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2га (кадастровий номер :05:006:0079) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець - Подільського району.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою надав недостовірну інформацію про те, що не використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Отже, земельна ділянка площею 2 га кадастровий номер :05:006:0079, що знаходиться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

Згідно з інформацією Відділу у Кам`янець-Подільському районі Міськрайонного управління у Кам`янець-Подільському районі та м. Кам`янець-Подільський Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (від 26.10.2020 №2055/419-20-0.171) земельна ділянка за кадастровим номером :05:006:0079 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області зареєстрована у Державному земельному кадастрі утворена шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки :05:006:0013 на підставі заяви від 16.08.2017 гр. ОСОБА_1 про державну реєстрацію земельної ділянки номер заяви ЗВ-017 на підставі розробленого ТОВ "ТЕРРА-М" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам України згідно додатку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 42 га на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району. В подальшому, земельні ділянки, в тому числі і ділянка з кадастровим номером :05:006:0079, переведені у архівний шар на підставі заяви ТОВ "Форк" про державну реєстрацію земельної ділянки шляхом об`єднання раніше сформованих земельних ділянок від 03.11.2017 номер заяви ЗВ-017 на підставі розробленої ТОВ "Інститут землеустрою "Право на землю" технічної документацій із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок ТОВ "Форк" для ведення особистого селянського господарства на території Староушицької селищної ради. В результаті об`єднання сформована земельна ділянка площею 42 га із кадастровим номером :05:006:0114. Стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0114 здійснено поділ за заявою про державну реєстрацію земельної ділянки шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок від 26.12.2017 номери заяв ЗВ-017, ЗВ-017 на підставі розробленої ФОП Шеремет технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ТОВ "Зарус-Інвест" для ведення особистого селянського господарства на території Староушицької селищної ради. Шляхом поділу земельної ділянки за кадастровим номером :05:006:0114 утворено ділянки із кадастровими номерами :05:006:0121, площею 40 га та :05:006:0120 площею 2 га. Відповідно відомостей про розподіл земель між власниками та користувачами, що вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на ділянки із кадастровими номерами :05:006:0120, :05:006:0121 зареєстровано право власності ТОВ "Зарус-Інвест" (дата державної реєстрації речового права 03.01.2018) та право оренди ТОВ "Агро-Еко-Граунд" (дата державної реєстрації речового права 14.03.2018).

Заступник прокурора Хмельницької області звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з листом від 16.09.2019, в якому зазначив про визнання недійсними наказів Управління, якими для ведення особистого селянського господарства неправомірно передано земельні ділянки громадянам, які раніше скористались правом на безоплатну приватизацію земель для аналогічних потреб, в тому числі і стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0079 (рішення суду від 26.03.2019 у справі №676/283/19). Разом з тим, земельні ділянки відчужені громадянами на користь юридичних осіб. Просив повідомити про заходи, які вжито Управлінням для захисту державних інтересів у вказаних правовідносинах.

У відповідь Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області листом від 30.09.2019 зазначило, що з огляду на Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333), ст. 19 Конституції України та судову практику, чітко не визначено категорію позовів, що пред`являються Держгеокадастром. Крім того, значна частина коштів, виділених на сплату судового збору, витрачається на справи, де управління є відповідачем. При цьому зауважило, що строк позовної давності для позовів про витребування земельних ділянок встановлено у три роки.

Заступник керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури у листі до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (від 11.12.2019), посилаючись на визнання недійсними наказів Управління, якими для ведення особистого селянського господарства неправомірно передано земельні ділянки громадянам, які раніше скористались правом на безоплатну приватизацію земель для аналогічних потреб, звернення до Управління з листом від 16.09.2019 з метою вжиття заходів до повернення земельних ділянок у власність держави, вказуючи на ризик відчуження земельних ділянок, зазначив, що незаконне вибуття з державної власності земельних ділянок призводить до їх поділу, об`єднання з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик, що в подальшому унеможливлює всю повноту захисту права власності. Просив повідомити про вжиті Управлінням заходи, в тому числі звернення до суду з позовними вимогами з метою повернення в державну власність, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0079 (рішення суду від 26.03.2019 у справі №676/283/19).

У відповідь Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області листом від 23.12.2019 зазначило, що з огляду на Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, ст. 19 Конституції України та судову практику, чітко не визначено категорію позовів, що пред`являються Держгеокадастром. Крім того, значна частина коштів, виділених на сплату судового збору, витрачається на справи, де Управління є відповідачем.

У листі (від 21.01.2020) заступник керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури повідомив Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про намір здійснювати представництво інтересів держави в суді в особі Управління з позовними заявами з метою повернення у державну власність, в тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0079.

Прокурор звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0079 загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20631-СГ ОСОБА_1 .

Даний спір пов`язаний із реалізацією прокурором повноважень згідно зі статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема представництва інтересів держави у суді.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 1311 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким є Закон України "Про прокуратуру".

За змістом абзаців 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом у квітні 2020 року) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзаци 1 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Системне тлумачення положень частин 3 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 1311 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Як свідчать матеріали справи, звертаючись до суду з позовом та обґрунтовуючи наявність підстав для представництва інтересів держави у цьому випадку, прокурор з посиланням, зокрема, на постанови Верховного Суду у справах № 806/1000/17, № 910/18283/17, № 812/1689/16, № 687/379/17-ц, № 906/506/18, № 904/583/18, № 914/225/18, № 921/31/18, наголошував, що підставою для представництва у суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при передачі спірної земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 незаконність якої встановлено рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.03.2019 у справі №676/283/19.

Отже, оскільки спірна земельна ділянка вибула з власності держави поза її волею, з порушенням чинного законодавства, що встановлено у судовому рішенні у справі №676/283/19, а саме у зв`язку із набуттям земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 , який приховав факт попередньої приватизації ним земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з огляду на те, що право власності на час подання позову зареєстровано за Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест", право користування за ТОВ "Агро-Еко-Граунд", а ГУ Держгеокадастру не вживає дій із захисту права державної власності на землю, посилаючись у своїх листах на відсутність в законі чітко визначених повноважень щодо звернення до суду з такої категорії спорів та відсутність коштів для звернення до суду для сплати судового збору, прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, надсилання прокурором повідомлення на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Суд зобов`язаний дослідити: чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

При цьому саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 910/6144/18, від 06.08.2019 у справі № 912/2529/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, на яку посилався як суд апеляційної інстанції, так і скаржник у касаційній скарзі, наведено такі правові висновки:

"Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів щодо порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим".

Матеріали справи свідчать, що листування прокурора з ГУ Держгеокадастру з приводу спірної земельної ділянки, кадастровий номер :05:006:0079, площею 2,0 га, тривало із вересня 2019 року, однак ГУ Держгеокадастру не вживало дій щодо витребування земельної ділянки.

З огляду на встановлені обставини та з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, суд установив, що зверненню прокурора з позовом у цій справі передувало відповідне листування з ГУ Держгеокадастру, а тому, враховуючи звернення прокурора до компетентного органу та нездійснення позивачем захисту інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом звернення до суду із відповідним позовом, суд дійшов висновку про доведення прокурором наявності підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави.

Зазначене спростовує доводи апелянта щодо застосування судом норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку, якщо компетентний орган (в цьому випадку - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області) не був згідний з наявністю підстав для представництва прокурором, в тому числі і можливості самостійного звернення до суду, міг оскаржити такі дії прокурора. Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області заперечує звернення прокурора з цим позовом до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За змістом підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року №308, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Хмельницької області.

За змістом частини 1 статті 317, частини 1 статті 319, частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

До позовів про права на нерухоме майно у контексті частини третьої статті 16 ГПК України, відносяться позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно, як то: віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 Цивільного кодексу України); негаторний - про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України); про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (стаття 392 того ж Кодексу) тощо.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.

Зміст приписів статті 388 Цивільного кодексу України свідчить, що предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

З вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння за правилами як статті 387 так і статті 388 Цивільного кодексу України, може звертатися лише особа, яка є власником майна, чи належним його володільцем. Відтак, до кола предмету доказування в даному випадку входить доведення належності позивачу на праві власності або володіння, за законом чи договором, спірного нерухомого майна.

Належність спірної земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0079 станом на 17 жовтня 2017 року до державної власності підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру прав, витягами з Державного земельного кадастру, даними Публічної кадастрової карти, а також державним актом про право постійного користування Державним підприємством "Староушицьке" земельною ділянкою державної форми власності.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З дослідженого судами встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20631-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :05:006:0079); змінено вид цільового призначення земельної ділянки з для ведення фермерського господарства на для ведення особистого селянського господарства; надано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :05:006:0079) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Рішенням Кам`янець-Подільського районного суду Хмельницької області від 26.03.2019 у справі №676/283/19 позов Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Форк", про визнання недійсним наказу задоволено. Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20631-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2га (кадастровий номер :05:006:0079) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець - Подільського району.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що всупереч положень статей 116, 121 Земельного кодексу України громадян ОСОБА_1 двічі скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому право власності на земельну ділянку площею 2га, кадастровий номер :05:006:0079 зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Форк" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1281 від 26.10.2017.

07.11.2017 за ТОВ "Форк" зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 42 га кадастровий номер :05:006:0114 (до складу якої увійшла земельна ділянка кадастровий номер :05:006:0079) на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

У подальшому, 14.12.2017 право приватної власності на земельну ділянку площею 42 га кадастровий номер :05:006:0114 зареєстровано за ТОВ "Зарус-Інвест" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.12.2017 №4934.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.11.2019 №190124182 та від 04.02.2020 №198935021 містить відомості про те, що 03.01.2018 за ТОВ "Зарус-Інвест" зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 40 га кадастровий номер :05:006:0121 та земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :05:006:0120 на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (на підставі, зокрема заяви від 15.12.2017 №5005, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф.), зазначено дату державної реєстрації земельних ділянок: 28.12.2017, відділом у Кам`янець-Подільському районі Міськрайонного управління у Кам`янець-Подільському районі та м. Кам`янець-Подільському Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

14.03.2018 зареєстровано право оренди вищезазначених земельних ділянок за орендарем - ТОВ "Агро-Еко-Граунд" строком на 7 років, підстава: договір оренди від 13.03.2018, укладений з орендодавцем - ТОВ "Зарус-Інвест".

З вищевикладених обставин чітко вбачається ряд послідовних дій щодо отримання у приватну власність з державної власності земельної ділянки, з одночасним вчиненням дій щодо унеможливлення подальшого повернення такої земельної ділянки (об`єднання та поділ земельних ділянок з метою присвоєння нових кадастрових номерів, зміна їх конфігурацій).

Враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0079 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року, визнаного недійсним в судовому порядку через незаконність, вибула з власності держави поза волею належного розпорядника землі, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, висновок суду першої інстанції про відсутність волі держави на вибуття з її володіння такої земельної ділянки та порушення вказаним прав держави є вірним.

У статті 330 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

У відповідності до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 Цивільного кодексу України).

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16).

Апелянт, оскаржуючи судове рішення у справі, також посилається на неврахування висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 та від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц, оскільки на час звернення прокурора до суду з вимогами про витребування земельної ділянки (віндикація) земельна ділянка, щодо повернення якої заявлено вимогу, не існує як об`єкт цивільного права через поділ та/або об`єднання.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" зазначає, що у зв`язку із поділом/об`єднанням земельних ділянок на час звернення прокурора до суду з цим позовом у Державному реєстрі речових право на нерухоме майно та Реєстрі власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня інформація щодо спірної земельної ділянки. Отже, станом на дату подання позову спірна земельна ділянка як об`єкт цивільного права припинена, відповідний кадастровий номер скасовано на підставі статті 27 Закону України "Про Державний земельний кадастр", реєстраційний розділ закрито.

Водночас спосіб, в який земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0079 вибула із власності держави, та наявність інших проваджень, у тому числі в господарських судах, свідчать про низку послідовних дій щодо отримання в приватну власність з державної власності земельних ділянок з одночасним вчиненням дій щодо унеможливлення подальшого повернення таких земельних ділянок (об`єднання та поділ земельних ділянок з метою присвоєння нових кадастрових номерів, зміна їх конфігурацій).

У пункті 56 постанови від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з огляду на приписи статей 387 і 388 Цивільного кодексу України помилковими є висновки суду першої інстанції щодо неможливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

При розгляді даної справи, колегією суддів враховано правові позиції викладені Верховним Судом у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 10 грудня 2021 року у справі №924/454/20 відповідно до яких право держави витребувати земельну ділянку, належну до земель сільськогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність і безпідставність вибуття цієї земельної ділянки з власності держави становить пропорційне втручання у право власності ТОВ "Зарус-Інвест" з дотриманням рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства) та інтересами особи, яка зазнала такого втручання.

Судова палата у справі №924/454/20 зазначила, що в цьому випадку суди попередніх інстанцій з огляду на положення статей 387 та 388 Цивільного кодексу України дійшли правильного висновку щодо можливості витребування власником (державою) земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані, а формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Право держави витребувати земельну ділянку, належну до земель сільськогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність і безпідставність вибуття цієї земельної ділянки з власності держави становить пропорційне втручання у право власності ТОВ "Зарус-Інвест" та користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" з дотриманням рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства) та інтересами особи, яка зазнала такого втручання.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку щодо можливості захисту прав власника (держави) на земельну ділянку у спосіб обраний прокурором.

Також, колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо неможливості витребування майна у зв`язку із накладенням арешту на земельні ділянки, до складу яких увійшла і спірна, оскільки ухвалення рішення у справі №924/309/20 вищевказаного арешту не скасовує. При цьому, наявність/відсутність арешту не впливає на вирішення питання про захист права власника шляхом витребування майна на користь власника і не скасовує пов`язаних з арештом обмежень щодо земельної ділянки.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року у справі № 686/4632/18, серед іншого, клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Хмельницькій області, погодженого з прокурором прокуратури Хмельницької області, про накладення арешту на земельні ділянки задоволено. Накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, зокрема на земельні ділянки за межами населених пунктів Камянець-Подільського району Хмельницької області, які зареєстровані за ТОВ "Агро-Еко-Граунд", зокрема на земельні ділянки до складу яких увійшла земельна ділянка з кадастровими номером :05:006:0079.

Колегія суддів зазначає, що такий арешт був накладений за клопотанням слідчого, яке погоджено з прокурором, з метою захисту інтересів держави, запобігання подальшому відчуженню таких земельних ділянок.

У справі №914/1671/17 Верховний Суд виходив з того, що чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено можливості скасування арештів на майно, накладених в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки скасування арешту майна, яке застосовано в межах кримінального провадження, здійснюється лише в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

В даному випадку, такий арешт не є перешкодою в задоволенні позовних вимог про витребування земельної ділянки, оскільки, як і накладений в межах кримінального провадження арешт, так і позов в цій господарській справі, направлені на захист інтересів держави, порушенні внаслідок вибуття з її власності земельної ділянки, поза її волею.

Враховуючи викладене, встановлені судами обставини незаконного вибуття спірної земельної ділянки із власності держави, відсутність волі держави на вибуття з її володіння спірної земельної ділянки, вимоги прокурора про витребування спірної земельної ділянки від кінцевого набувача є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені місцевим судом.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 227, 229, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.12.2020 у справі №924/309/20 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений 23.02.2022

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.