ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Черкаси справа № 925/42/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М, без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Черкаської обласної організації Товариства сприяння обороні України до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення 71936 грн. 00 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Черкаська обласна організація Товариства сприяння обороні України звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі-відповідач) про стягнення 71936 грн. 00 коп. збитків у вигляді неодержаного доходу за період з 01.11.2021 року по 31.12.2021 року та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано безпідставним зайняттям і користуванням відповідачем нежитловими приміщеннями позивача загальною корисною площею 449,6 кв. м. у будинку № 195 по вул. Хрещатик у м. Черкаси у період з 01.11.2021 року по 31.12.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 925/42/22 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін без виклику, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.02.2022 року.

Відповідач в особі свого представника подав суду 10.02.2022 року відзив на позовну заяву (вх. № 2291/22, а.с. 30-31), в якому визнав позовні вимоги в повному обсязі, просив стягнути з відповідача 50 % від сплаченого позивачем судового збору, розгляд справи провести без його участі.

Представник позивача подав суду 15.02.2022 року відповідь на відзив (вх. № 2492/22, а.с. 35), в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі та у зв`язку із визнанням відповідачем позову повернути позивачу 50% сплаченого при поданні позову судового збору.

Сторони явку представників у судове засідання не забезпечили. Від представників сторін 10.02.2022 року та 15.02.2022 року надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

28.12.2004 року Черкаська обласна організація Товариства сприяння обороні України, як орендодавець і управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси, як орендар уклали договір оренди нежитлового приміщення № 44, згідно з яким орендодавець передає орендарю, а останній приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення №№ 509, 603, 604, 605, 609, 610, 611, 612, 701 б, 803, 805, 806, 807, 808, 810 корисною площею 700,6 кв. м. і загальною площею 1095,2. кв. м. у будинку орендодавця №195 по вул. Хрещатик у м. Черкаси (а.с. 9-10).

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.03.2006 року у справі №03/554, яке залишене в силі постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 28.04.2006 року, встановлено, що договір оренди від 28.12.2004 року є розірваним на підставі ч. 2 ст. 782 Цивільного кодексу України у зв`язку з відмовою орендодавця від договору. Цим рішенням господарський суд Черкаської області зобов`язав управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси звільнити нежитлові приміщення №№ 509, 603, 604, 605, 609, 610, 611, 612, 701 б, 803, 805, 806, 807, 808, 810 у будинку №195 по вул. Хрещатик у м. Черкаси корисною площею 706,6 кв. м. і загальною площею 1095,2 кв. м. (а.с. 11-13).

Проте рішення Господарського суду Черкаської області від 03.03.2006 року у справі №03/554 в частині звільнення приміщень управлінням Пенсійного фонду України у Соснівському районі м. Черкаси виконано частково, звільнивши лише нежитлові приміщення № 609, №804, №805, № 806 та №802 корисною площею 17,6 кв.м., 36,5 кв.м., 54,5 кв.м., 17,2 кв.м. і 17,2 кв.м. відповідно.

У період з 01.11.2021 року по 31.12.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке є правонаступником реорганізованого управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 року № 821, продовжувало безпідставно займати нежитлові приміщення Черкаської обласної організації Товариства сприяння обороні України у будинку №195 по вул. Хрещатик у м. Черкаси загальною корисною площею 449,6 кв.м. і безоплатно користувалося ними, позбавивши тим самим позивача можливості передати вказані приміщення в оренду іншій особі і отримувати за це орендну плату. За розрахунком позивача, загальна сума орендної плати за період з 01.11.2021 року по 31.12.2021 року, яку міг отримати позивач становить 71936 грн. із розрахунку 80 грн. у місяць за 1 кв. м. корисної площі з урахуванням ПДВ.

Рішеннями Господарського суду Черкаської області за період з 28.11.2007 року по 31.10.2021 року, які набрали законної сили, з відповідача на користь позивача присуджені до стягнення збитки у вигляді не одержаного доходу за відповідні періоди.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили (правовий висновок колегії суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду в ухвалі від 26.03.2019 року у справі № 910/13862/15).

Отже, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про стягнення 71936 грн. збитків у виді не одержаного доходу з оренди нежитлових приміщень за період з 01.11.2021 року по 31.12.2021 року.

Згідно ч. 3 ст. 5 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 ЦК України передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, встановлених законом.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, у тому числі, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

З огляду на зазначене суд, встановивши, що відповідач у період з 01.11.2021 року по 31.12.2021 року неправомірно займав приміщення позивача і безоплатно користувався ними, чим завдав позивачу збитки у вигляді неодержаних ним за цей період часу доходів у сумі 71936 грн. Ці збитки відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд приймає визнання позову відповідачем, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо стягнення 71936 грн. збитків задовольняє у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

У зв`язку з визнанням відповідачем позову, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% сплаченого ним судового збору в розмірі 1240 грн. 50 коп.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню решта сплаченого судового збору у розмірі 1240 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 191, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, , місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23 на користь Черкаської обласної організації Товариства сприяння обороні України, , місцезнаходження: 18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 195 - 71936 грн. збитків, 1240 грн. 50 коп. судових витрат.

Повернути Черкаській обласній організації Товариства сприяння обороні України, , місцезнаходження: 18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 195, з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп., сплачений за платіжним дорученням № 1022 від 10.01.2022 року.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.03.2022 року.

Суддя Грачов В.М.