ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Справа № 915/1387/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

за участі секретаря Кнауб А.А.

та представників сторін:

від позивача ? Байправ М.С.;

від відповідача ? Онілова О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу № 915/1387/21

за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ,

адреса для листування: а/с 31, Київ-194, 03194;

;

до військової частини НОМЕР_1 ,

АДРЕСА_1 ;

про стягнення грошових коштів у сумі 53344 грн. 48 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з додатковою відповідальністю (ТДВ) Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ звернулося з позовом про стягнення з військової частини НОМЕР_1 (далі В/Ч НОМЕР_1 ) у порядку регресу грошових коштів у сумі 53344 грн. 48 коп. суми сплаченого відшкодування, ? з посиланням на те, що ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ виплачено зазначену суму у вигляді страхового відшкодування потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.10.2020 на 282 км траси М-21 з вини працівника В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який керував автомобілем МАЗ6317, державний знак НОМЕР_2 , та допустив зіткнення з автомобілем марки SUBARU OUTBACK, державний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , належного громадянці ОСОБА_3

ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ також просить суд про стягнення з В/Ч НОМЕР_1 грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою від 20.09.2021 відкрито провадження в даній справі, вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження у розумний строк, тривалість якого обумовлюється запровадженням в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу COVID-19 та введенням Урядом України протиепідемічних заходів, а також призначено підготовче засідання на 20.10.2021.

Ухвалою від 20.10.2021, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження у справі; підготовче засідання відкладено на 21.12.2021.

Ухвалою від 21.12.2021, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2022.

В/Ч НОМЕР_1 у відзиві від 12.10.2021 № 642/4057 позов не визнала, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, з посиланням на те, що обов?язок з відшкодування шкоди покладений законодавством на заподіювача шкоди, а тому в даному випадку таке відшкодування має бути здійсненим безпосередньо ОСОБА_1 , якого постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 07.12.2020 у справі № 132/3307/20 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, встановлено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки МАЗ6317, перед початком маневру перестроювання праворуч не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки SUBARU OUTBACK, що рухався в попутному напрямку.

Крім того, на думку відповідача, заподіяна шкода могла бути відшкодованою потерпілому Моторно транспортним (страховим) бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, як це передбачено ст. 13 Закону України Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі ? Закон), проте відповідної заяви подано не було.

Відповідач зазначає, що непред?явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди.

Відзив також містив клопотання про залучення до участі в даній справі в якості відповідачів Моторно транспортного (страхового) бюро України та ОСОБА_1 .

У відповідності до положень ч.ч. 1-2 ст. 48 ГПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, правом подання клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів або про заміну первісного відповідача належним відповідачем наділено лише позивача.

З огляду на те, що в даному випадку від ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ відповідних клопотань не надійшло, клопотання В/Ч НОМЕР_1 судом не розглядається.

ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ у відповіді від 23.10.2021 на відзив виклало незгоду з твердженнями відповідача, пославшись на положення Закону України Про страхування, згідно яких до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Крім того, позивач зазначив, що вантажний автомобіль МАЗ, д/н НОМЕР_2 перебуває в оперативному управлінні В/Ч НОМЕР_1 , а не належить винуватцю ДТП ОСОБА_1 на праві власності, у зв?язку з чим у Моторно транспортного (страхового) бюро України (далі ? МТСБУ) не виник обов?язок з відшкодування завданих збитків застрахованому ТЗ SUBARU OUTBACK, д/н НОМЕР_3 .

Інших документів по суті справи від сторін не надійшло.

Вислухавши пояснення представників сторін, які наполягали на доводах, викладених у поданих сторонами документах по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 07.12.2020 у справі № 132/3307/20 встановлено, що 04.10.2020 о 15 год 15 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки МАЗ6317WР, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись автомобільною дорогою М-21 Виступовичі-Могилів-Подільський 282 км, під час перестроювання з лівої смуги руху в праву, не дав дорогу транспортному засобу SUBARU OUTBACK, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.10.3 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цією ж постановою визнано громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн.

Господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов?язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.ч. 4, 6 ст. 75 ГПК України).

Ураховуючи викладене, суд визнає викладені вище обставини, встановлені постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 07.12.2020 у справі № 132/3307/20, ? такими, що не підлягають доведенню, а в частині, визначеній ч. 6 ст. 75 ГПК України, ? такими, що є обов?язковими для господарського суду.

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, транспортний засіб МАЗ6317WР, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуває на балансі В/Ч НОМЕР_1 ; водій ОСОБА_1 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом МАЗ6317WР, державний номерний знак НОМЕР_2 , в силу виконання службових обов?язків перед В/Ч НОМЕР_1 . Викладені обставини також підтверджуються поданими позивачем копіями технічного талону транспортного засобу серії ПД № 037498; наказу Міністерства оборони України від 17.09.2019 № 2 та додатку до зазначеного наказу ? Відомості перерозподілу автомобільної техніки між підрозділами частин та закріплення за матеріально відповідальними особами (водіями); виданого ОСОБА_1 посвідчення від 24.04.2015 серії НОМЕР_4 (а.с. 41-42).

Позивач зазначає, що внаслідок указаної вище дорожньо-транспортної пригоди завдано механічних пошкоджень транспортному засобу SUBARU OUTBACK, державний номерний знак НОМЕР_3 ; викладені обставини підтверджуються актом огляду транспортного засобу від 05.10.2020, а також випливає із змісту постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 07.12.2020 у справі № 132/3307/20.

У відповідності до звіту від 11.11.2020 № 15/04/9.01/1205.20 про оцінку КТЗ, складеного фізичною особо-підприємцем Куліш О.В. (сертифікат суб?єкта оцінної діяльності від 17.08.2020 № 624/20, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 16.06.2005 № 3073; посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 08.11.2018 серії МФ № 10947-ПК, від 22.10.2020 серії МФ № 11896-ПК), а також згідно ремонтної калькуляції від 04.10.2020 № 9946, вартість відновлювального ремонту щодо усунення аварійних порушень транспортного засобу SUBARU OUTBACK, державний номерний знак НОМЕР_3 , склала 80841 грн. 37 коп.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність потерпілої особи була застрахована в ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ згідно договору від 17.07.2020 добровільного страхування наземного транспорту № CLAU-18286.

Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 звернулася до позивача з заявою від 27.10.2020 № 15/04/9.01/2328.20 про виплату страхового відшкодування.

На підставі згаданого вище звіту від 11.11.2020 № 15/04/9.01/1205.20 про оцінку КТЗ позивачем складено страховий акт від 02.11.2020 № 7460, згідно якого визнано згадану вище подію (ДТП) страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування в сумі 53344 грн. 48 коп.

У подальшому позивачем сплачено кошти у сумі 53344 грн. 48 коп. згідно платіжних доручень від 03.11.2020 № 4722 на суму 52821 грн. 58 коп. та від 03.11.2020 № 4723 на суму 522 грн. 90 коп. товариству з обмеженою відповідальністю ВІДІ-СТАР, яким виконано роботи з ремонту автомобіля SUBARU OUTBACK, державний номерний знак НОМЕР_3 , після ДТП, згідно актів виконаних робіт від 09.10.2020 № СРфСА-012592 на суму 522 грн. 90 коп. та від 17.12.2020 № СРфСА-013487 на суму 52821 грн. 58 коп. (а.с. 15, 18, 39, 40).

Позивач звернувся до В/Ч НОМЕР_1 з вимогою від 20.01.2021 № 15/04/8/2/0106-21 про відшкодування шкоди у сумі 53344 грн. 48 коп., завданої внаслідок ДТП (а.с. 43).

Відповідач листом від 12.02.2021 № 642/431 повідомив ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ про проведення бесіди з військовослужбовцем ОСОБА_1 та роз?яснення останньому порядку проведення відшкодування внаслідок ДТП та право військової частини на звернення з регресною вимогою; крім того, відповідачем зазначено про те, що ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з заявою про ДТП та надав необхідний пакет документів, проте відомості про розгляд заяви відсутні. У зв?язку з цим відповідач просив позивача відстрочити надання відповіді за вимогою з метою врегулювання спірних правовідносин в позасудовому порядку (а.с. 44).

Не одержавши подальшої відповіді, ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ направлено відповідачу лист від 17.06.2021 № 15/04/8/2/1394-21, в якому зазначено про необхідність розгляду та надання відповіді на вимогу від 20.01.2021 № 15/04/8/2/0106-21 (а.с. 45).

Отримання листа від 17.06.2021 відповідачем підтверджується підписом уповноваженої особи останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 46). Разом із тим, вимогу ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ відповідачем залишено без подальшого реагування та виконання.

Викладені обставини зумовили звернення позивача до суду з позовом у даній справі. Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача указаної вище суми сплаченого відшкодування ? 53344 грн. 48 коп.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування, Законом України Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ст. 1166 ЦК України).

За загальними правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

За приписами ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків (ст. 1172 ЦК України).

Із змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття особа, яка завдала шкоду та особа, яка відповідає за шкоду. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Приписи ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлюють особливого суб?єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, ? таким суб?єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб?єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв?язку з виконанням своїх трудових (службових) обов?язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з положеннями ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Викладеним спростовуються доводи відповідача про те, що обов?язок з відшкодування шкоди покладений законодавством на заподіювача шкоди, а тому в даному випадку таке відшкодування має бути здійсненим безпосередньо водієм ОСОБА_1 .

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до видів обов?язкового страхування.

Згідно статті 2 Закону, відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування, цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб?єктами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Об?єктом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов?язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.ст. 3-5 Закону).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

Власники транспортних засобів ? юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах (п. 1.6 ст. 1 Закону).

Органами, які здійснюють управління військовим майном, згідно зі ст. 1 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України, є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України, Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.

Військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також ? ЗСУ) (ст. 1 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України).

Майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління (ч. 2 ст. 14 Закону України Про Збройні Сили України).

Військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна (ст. 3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України).

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГК України, правом оперативного управління визнається речове право суб?єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

У відповідності до ст. 5 Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України, за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб?єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц.

Ураховуючи викладене, суд визнає доведеним, що в даному випадку (у контексті спірних правовідносин) фактичним власником автомобіля МАЗ6317, державний знак НОМЕР_2 , є відповідач.

З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини працівника В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, а також наявні у матеріалах справи докази здійснення ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ виплати відшкодування у сумі 53344 грн. 48 коп., ? суд визнає вимогу позивача про стягнення указаної суми з відповідача обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Судом відхиляються доводи відповідача про те, що заподіяна шкода могла бути відшкодованою потерпілому Моторно транспортним (страховим) бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Так, у відповідності до ст. 13.1 Закону учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Разом із тим, як встановлено судом вище, вантажний автомобіль МАЗ6317, державний знак НОМЕР_2 , перебуває в оперативному управлінні В/Ч НОМЕР_1 , а не є власністю працівника В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 . За такого положення ст. 13.1 Закону в даному випадку застосуванню не підлягають.

Ураховуючи викладене, позов ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Отже, відшкодування витрат ТДВ Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ на оплату позовної заяви судовим збором, згідно з платіжним дорученням від 01.09.2021 № 4394 у сумі 2270 грн., належить покласти на відповідача.

У судовому засіданні 15.02.2022, згідно зі ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ задовольнити повністю.

2. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія ВІДІ-СТРАХУВАННЯ, вул. Велика Кільцева, 56, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08131, ідентифікаційний код 35429675, грошові кошти у сумі 53344 грн. 48 коп. сума сплаченого відшкодування, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 2270 грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 22.02.2022.

Суддя Т.М. Давченко