РІШЕННЯ

17 лютого 2022 року м. ТернопільСправа № 921/205/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Бега В.М.

розглянувши заяву ДП «Західдорвибухпром» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» б/н від 02.12.2021 (вх. №889 від 07.12.2021) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського рішення Тернопільської області від 02.11.2018 року у справі

за позовом Дочірнього підприємства «Західдорвибухпром» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. Гайова, 47 м. Тернопіль 46006)

до відповідача Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5 м. Тернопіль, 46001)

про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.

та за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. Антоновича, 51 м. Київ, 03150)

до відповідача Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дочірнє підприємство «Західдорвибухпром» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.

За участю від:

ДП «Західдорвибухпром» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» - не з`явився

Тернопільської міської ради - не з`явився

АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» - не з`явився

Зміст заяви та позиція ДП «Західдорвибухпром» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Західдорвибухпром»)

Рішенням Господарського Тернопільської області від 02.11.2018 року у даній справі, серед іншого, задоволено позов ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (нині АТ «ДАК Автомобільні дороги України») та визнано за товариством право власності на об`єкти нерухомого майна за адресами: вул. Гайова, 47 А в м. Тернополі та по вул. Січових Стрільців, 47 у селі Великий Глибочок, Тернопільського району, Тернопільської області.

Цим же рішенням суду в задоволенні аналогічних вимог ДП «Західдорвибухпром» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відмовлено.

Не погоджуючись з висновками суду заявник зазначає, що:

- спірне майно створено і введено в експлуатацію задовго до створення акціонерних товариств «ДАК Автомобільні дороги України», проте завжди перебуло в користуванні і володінні ДП «Західдорвибухпром» та його попередників.

На відміну від інших Дочірніх підприємств акціонерного товариства «ДАК Автомобільні дороги України» мала місце реорганізація шляхом перетворення і переходу усього майна від Державного підприємства МОСВУ «Західшляхвибухпром» до Дочірнього підприємства «Західдорвибухпром» (без його попереднього включення майнової маси чи статутного капіталу «ДАК Автомобільні дороги України»);

- в матеріалах справи відсутні докази розпорядження цим майном ДАК Автомобільні дороги України (до прийняття у 2018 році оскаржуваного судового рішення), зокрема про передачу його на баланс чи у господарське відання ДП «Західдорвибухпром».

Майно ніколи не знаходилось у фактичному володінні (на балансі) і користуванні ДАК Автомобільні дороги України, яка лише після прийняття рішення суду від 02.11.2018 року зареєструвала за собою право приватної власності на нього.

Про вказані обставини ДП «Західдорвибухпром» стало відомо, у тому числі з листа АТ «ДАК Автомобільні дороги України» від 01.12.2021 № 3/5-10/3326 та з отриманих архівних даних (наказів Укравтодору №93 від 12.02.2004, МОСВУ «Західшляхвибухпром» №25-к від 31.03.2004; Зведених інвентаризаційних описів по основних засобах та необоротних активах/ описів товарно-матеріальних цінностей/ дебіторської заборгованості за виконані роботи, товари, послуги по ДП МОСВУ «Західшляхвибухпром» станом на 01.04.2004; Зведеного акта інвентаризації майна ДП МОСВУ «Західшляхвибухпром» від 26.05.2004; Зведеного акта приймання передачі майна і фінансових результатів з балансу ДП МОСВУ «Західшляхвибухпром» на баланс ДП «Західдорвибухпром» від 26.05.2004 та інш.).

Спірне нерухоме майно знаходиться на земельних ділянках комунальної, а не державної форми власності, землекористувачем яких є власне ДП «Західдорвибухпром».

У зв`язку з чим, ДП «Західдорвибухпром» просить скасувати судове рішення та постановити нове, яким його позов задовольнити, а в задоволенні вимог ДАК Автомобільні дороги України щодо цього майна відмовити.

Позиція АТ «ДАК Автомобільні дороги України» .

ДАК Автомобільні дороги України проти задоволення заяви заперечила посилаючись на те, що:

- наведені заявником обставини були відомі йому і раніше;

- лист АТ «ДАК Автомобільні дороги України» від 01.12.2021 № 3/5-10/3326 відкликаний;

- знаходження майна в ДП «Західдорвибухпром» не виключає існування права власності на нього у ДАК Автомобільні дороги України. Таке право визнано за компанією оскаржуваним рішенням суду.

Позиція Тернопільської міської ради.

Представник третьої особи в судове засідання жодного разу не з`явився, в письмовому клопотанні (вх.3148 від 12.01.2022) просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Правом на надання пояснень з приводу заявлених сторонами вимог рада не скористалась.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 09.12.2021 року заяву ДП «Західдорвибухпром» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Тернопільської області у справі №921/205/18 від 02.11.2018 було залишено без руху.

Після усунення заявником недоліків, ухвалою від 16.12.2021 року заяву призначено до розгляду вперше на 10.01.2022 року.

Ухвалами від 22.12.2021 та 17.01.2022 її слухання переносилось, востаннє на 17.02.2022 на 10 год. 20 хв.

Ухвалою від 08.02.2022 року задоволено клопотання АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про участь його представника у засіданні 17.02.2022 року в режимі відеоконфернеції. ЇЇ проведення доручено забезпечити Господарському суду міста Києва.

В судове засідання 17.02.2022 представники сторін і третьої особи не з`явились, хоча про дату, час і місце слухання повідомлялись належним чином.

У призначений час представник АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» для здійснення відеоконфернеції до Господарського суду міста Києва не прибув.

У відповіді на заперечення заявник (ДП «Західдорвибухпром») просив здійснювати розгляд справи без його представника.

З огляду на вказане, подані учасниками справи документи і пояснення, скорочені терміни для розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (ч.1 ст. 325 ГПК України), відсутність клопотань про перенесення засідання, суд вбачає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників процесу.

Судом також враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Як зазначалось вище рішенням Господарського Тернопільської області від 02.11.2018 року у даній справі, окрім іншого, задоволено позов ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (нині АТ «ДАК Автомобільні дороги України») та визнано за товариством право власності на об`єкти нерухомого майна за адресами: вул. Гайова, 47 А в м. Тернополі та по вул. Січових Стрільців, 47 у селі Великий Глибочок, Тернопільського району, Тернопільської області.

Тим же рішенням суду в задоволенні аналогічних вимог ДП «Західдорвибухпром» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що ДП «Західдорвибухпром» є дочірнім підприємством ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», є залежним від нього і створеним на його майні. А тому, воно не могло бути власником майна свого головного підприємства. В той же час, може мати це майно у своєму господарському віданні. Вказані обставини були визнанні ДП «Західдорвибухпром».

Проте як убачається з матеріалів справи, в т.ч. долучених до заяви ДП «Західдорвибухпром» про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, наведені вище висновки спростовуються заявником.

Так, відповідно до постанови Комітету Держгіртехнагляду УРСР від 10.11.1969 року, в доповнення до наказу по Міністерству від 10.11.1969 року, та з метою усунення недоліків і порушень правил зберігання та використання вибухових матеріалів на підлеглих Міністерству підприємствах і організаціях, Міністром будівництва і експлуатації автомобільних шляхів УРСР видано Наказ №321 від 25.12.1969 «Про організацію в складі трестів «Укршляхбудматеріали» і «Західшляхбудматеріали» спеціалізованих виробничих управлінь по виконанню буровибухових робіт». Згідно якого керуючим трестам «Укршляхбудматеріали» і «Західшляхбудматеріали» наказано організувати з січня 1970 року в складі трестів спеціалізовані виробничі управління і іменувати їх: при тресті «Укршляхбудматеріали» - «Укршляхвибухпром», з розташуванням в м. Києві; при тресті «Західшляхбудматеріали»- «Західшляхвибухпром», з розташуванням в м. Тернополі.

Згідно даного наказу, Західшляхвибухпрому передано всі склади з фондами і лімітами на матеріали, охороною і своєю документацією.

Західшляхвибухпром повинен був діяти на господарчому розрахунку по виконанню на договірних умовах буровибухових робіт на притрасових і промислових кар`єрах шляхових організацій Міністерства.

У Додатку №1 до Наказу №321 від 25.12.1969 вказано про виконання Тернопільською дільницею Західшляхвибухпрому робіт у Тернопільській, Івано-Франківській, Чернівецькій областях.

Рішеннями Виконавчого комітету Тернопільської міської ради депутатів трудящих №210 від 09.04.1970 та №240 08.04.1971 за трестом «Західшляхбудматеріали» (при якому діяв «Західшляхвибухпром») закріплено земельну ділянку під будівництво механічних майстерень за трестом по вул. Гайовій,47.

Актом приймання в експлуатацію державної приймальної комісії завершеного будівництвом об`єкту мехмайстерні технічного обслуговування СУ «Західшляхвибухпром» (призначеної наказом №212 від 28.12.1971) прийнято рішення про прийняття мехмайстерні технічного обслуговування. При цьому комісією зроблено висновок, що будівельно-монтажні роботи з будівництва мехмайстерні технічного обслуговування виконані у відповідності до проекту, будівельних норм, правил і відповідають вимогам приймання в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, викладених у главі СНіП Ш-А, 10-70 і відповідних главах ІІІ частини СНіП.

Також, 27.12.1973 Актом приймання в експлуатацію державної приймальної комісії завершеного будівництвом гаражу СУ «Західшляхвибухпром», (призначеної наказом №212 від 26.12.1973 затвердженим Начальником спецуправління «Тернопільдорвибухпром» від 03.01.1974) прийнято рішення про прийняття гаражу. При цьому комісія дійшла висновку, що будівельно-монтажні роботи з будівництва гаражу виконані у відповідності до проекту, будівельних норм, правил і відповідають вимогам приймання в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, викладених у главі СНіП Ш-А, 10-70 і відповідних главах ІІІ частини СНіП.

Згідно з наказом №61 від 17.12.1990 Українського державного концерну по будівництву, ремонту і утриманню автомобільних шляхів «Про зміну Статуту спеціалізованого виробничого управління «Тернопільшляхвибухпром», з 01.01.1991 Спеціалізоване виробниче управління «Тернопільшляхвибухпром» перейменовано в Міжобласне спеціалізоване виробниче управління «Західшляхвибухпром» виробничого об`єднання «Шляхбудматріали» із збереженням усіх виробничо-господарських та фінансових функцій і зв`язків.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) щодо Дочірнього підприємства «Західдорвибухпром» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (ідентифікаційний код 03443666), які занесені до ЄДРПОУ із ЗКПО (загальносоюзного класифікатора підприємств та організацій ) до 1993 року: Державне підприємство Міжобласне спеціалізоване виробниче управління «Західшляхвибухпром» мало такий самий ідентифікаційний код 3443666.

На підставі Наказу №93 від 12.02.2004 Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор) відбулась реорганізація Державного підприємства «Міжобласне спеціалізоване виробниче управління «Західшляхвибухпром» шляхом перетворення у Дочірнє підприємство «Західдорвибухпром» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», з переходом до останнього всіх прав та обов`язків реорганізованого МСВУ «Західшляхвибухпром».

Вказане стверджується долученим до заяви про перегляд судового рішення за ново- виявленими обставинами документами - архівними даними (наказами Укравтодору №93 від 12.02.2004, ДП МОСВУ «Західшляхвибухпром» №25-к від 31.03.2004; Зведеними інвентаризаційними описами по основних засобах та необоротних активах/ описами товарно-матеріальних цінностей/ дебіторської заборгованості за виконані роботи, товари, послуги по ДП МОСВУ «Західшляхвибухпром» станом на 01.04.2004; Зведеними актами інвентаризації майна ДП МОСВУ «Західшляхвибухпром» від 26.05.2004; Зведеним актом приймання передачі майна і фінансових результатів з балансу ДП МОСВУ «Західшляхвибухпром» на баланс ДП «Західдорвибухпром» від 26.05.2004 та інш.).

В даному випадку, у 2004 році мав місце безпосередній перехід майна внаслідок перетворення від Державного підприємства «Міжобласне спеціалізоване виробниче управління «Західшляхвибухпром» до Дочірнього підприємства «Західдорвибухпром», без проміжної його передачі ДАК Автомобільні дороги України.

Державне агентство автомобільних доріг України своїм наказом №10 від 13.01.2012 затвердило статут Дочірнього підприємства «Західдорвибухпром» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (нова редакція), державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи проведена 18.06.2014, під номером запису 0000362.

Відповідно до п. 1.1 статуту Дочірнє підприємство «Західдорвибухпром» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» створене відповідно до наказу Державної служби автомобільних доріг України від 12.02.2004 № 93 на власності відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», яке відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та Наказу Державної служби автомобільних доріг України №73 від 16.03.2011 визнається за типом публічним акціонерним товариством, що зазначено в його найменуванні та статуті.

Дочірнє підприємство є правонаступником зобов`язань та договорів реорганізованого МСВУ «Західшляхвибухпром» (п. 1.2 статуту).

Підприємство має статус юридичної особи, а також відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових прав і нести обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді, в тому числі третейському суді (п. 3.6 статуту).

Юридичною адресою Дочірнього підприємства «Західдорвибухпром» є м. Тернопіль вул. Гайова,47.

Матеріали справи містять дублікат Технічного паспорту на громадський будинок нежитлові будівлі по вул. Гайова, 47а у м. Тернополі, виготовленого на замовлення ДП «Західдорвибухпром» 02.09.2009 Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до його інформації, за вказаною адресою знаходяться наступні господарські будівлі та споруди: Адміністративний будинок (літ.-А) площею 501,0 м.кв. (1972 року побудови); Механічний цех (літ.-Б) площею 490,8 м.кв. (1971 року побудови); Гараж (літ.-В) площею 198,2 м.кв. (1973 року побудови);Склад (літ.-Г) площею 121,6 м.кв. (1972 року побудови); Склад (літ.-Д) площею 128,6 (1972 року побудови); Альтанка (літ.-Е) (1975 року побудови); Туалет (літ.-Є) (1972 року побудови).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» 16.03.2015, на замовлення ДП «Західдорвибухпром», виготовлено Технічний паспорт на виробничий будинок складські та інші приміщення у с. Великий Глибочок. Відповідно до його інформації, за вказаною адресою знаходяться наступні виробничі будівлі: Адміністративне приміщення (літ.-А) площею 61,0 м.кв. (1970 року побудови); Вартове приміщення (літ.-Б) площею 29,5 м.кв. (1970 року побудови); Матеріальний склад (літ.-В) площею 55,4 м.кв. (1970 року побудови); Навіс (літ.-Г) площею 111,9 м.кв. (2015 року побудови); Тарний склад (літ.-Д) площею 32,6 м.кв. (1970 року побудови); Маркіраторна (2 поверха) (літ.-Е-2) площею 8,4 м.кв. (1970 року побудови); Пожежний сарай (літ.-Є) площею 12,8 м.кв. (1970 року побудови); Склад №1 (літ.-Ж) площею 31,8 м.кв. (1970 року побудови); Склад №2 (літ.-З) площею 103,7 м.кв. (1970 року побудови); Склад №3 (літ.-К) площею 112,4 м.кв. (1970 року побудови); Туалет (літ.-Л) (1970 року побудови).

Крім того, про здачу даних об`єктів нерухомості в експлуатацію свідчить відсутність відмітки в технічних паспортах про їх самочинне будівництво.

Відповідно до бухгалтерських довідок ДП «Західдорвибухпром» усе перелічене нерухоме майно включено до статутного капіталу цього підприємства.

Згідно з Державного акту на право постійного користування землею від 07.06.2001 ІІ-ТР 000809, виданого Великоглибочецькою сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області ДП «Західдорвибухпром» (як правонаступник МСВУ «Західшляхвибухпром») є землекористувачем ділянки, виділеної для обслуговування будівель і споруд в с.Великий Глибочок.

Рішенням Тернопільської міської ради від 15.06.2018 року №7/25/173 ДП «Західдорвибухпром» дано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для обслуговування будівель і споруд по вул. Гайова у м. Тернополі.

У свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 221 утворено Відкрите акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дорога України», засновником та акціонером якої є держава в особі Державної служби автомобільних доріг України. Повноваження вищого органу управління покладені на засновника. У державній власності закріплено 100 відсотків акцій із забороною їж відчуження.

Відповідно до положень Законів України «Про управління об`єктами державної власності», «Про Фонд державного майна України», постанов Кабінету Міністрів України від 30.11.2005 №1121 «Про затвердження Методики проведення інвентаризації об`єктів державної власності» та від 14.04.2004 № 467 «Про затвердження Положення про Єдиний реєстр об`єктів державної власності» такий Реєстр формується та ведеться ФДМУ згідно з наданою суб`єктами управління інформацією щодо об`єктів державної власності. Таким чином, дії Фонду щодо внесення даних до Реєстру залежать від дій суб`єктів управління.

Станом на 11.11.2015 реєстрація спірного нерухомою за державою не проводилась (лист Фонд державного майна України №10-15-20420 від 11.11.2015 року).

Наступна реєстрація цього майна за державою також не здійснювалась.

В подальшому утворено Публічне акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дорога України», а нині - Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дорога України» (Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.12.2021 року).

Відповідно до отриманих ДП «Західдорвибухпром» у грудні 2021 року документів та листа Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дорога України» від 01.12.2021 № 3/5-10/3326 спірне майно було створено і введено в експлуатацію задовго до здійснення державної реєстрації товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дорога України» як юридичної особи.

В товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дорога України» відсутні документи про передачу йому цього майна безпосередньо у власність (на баланс). В той же час, за даними інвентаризації 2004 року, воно належало МСВУ «Західшляхвибухпром» та було передано його правонаступнику - ДП «Західдорвибухпром».

Хоча свій лист від 01.12.2021 № 3/5-10/3326 АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дорога України» відкликало 31.12.2021, наведені у ньому обставини залишились не спростованими.

У зв`язку з усім вищенаведеним, ДП «Західдорвибухпром» звернулось із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Лише після прийняття рішення суду від 02.11.2018 року у даній справі та виключно на його підставі, АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дорога України» 07.12.2018 зареєструвала за собою право приватної, а не державної власності на відповідні об`єкти нерухомості.

Землекористування під вказаними будівлями і спорудами АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дорога України» не оформляло.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як слідує із матеріалів справи спірне майно існувало ще до 01.01.2004 року.

У відповідності до ст. 4 Цивільного кодексу УРСР 1963 року цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.

Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають:

з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій з актів планування;

в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва;

внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав;

внаслідок інших дій громадян і організацій;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків.

Відносини власності регулювались Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами (ст. 86 ЦК УРСР).

Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном ст. 86 ЦК УРСР, ст.2 Закону України «Про власність».

Згідно з ст.49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

Відповідно до ст.11 ЦК України (що набрав чинності з 1 січня 2004 року) - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 Цивільного кодексу України).

Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з наданих сторонами матеріалів у т.ч. до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ДАК «Автомобільні дорога України» (та створеними в подальшому акціонерними товариствами) не подано жодних доказів наявності спірних об`єктів у своєму володінні користуванні та розпорядженні, а також існування правових підстав набуття права власності на них, як за законодавством, що діяло до 01.01.2004 року, так і за чинним.

За таких обставин, вимоги Публічного акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» (АТ «ДАК Автомобільні дороги України») про визнання права власності на вказані об`єкти нерухомого майна не підлягають задоволенню, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.11.2018 у цій частині скасуванню.

В той же час, на момент створення об`єктів нерухомості по вул. Гайовій у м. Тернополі та у селі Великий Глибочок, Тернопільського району, Тернопільської області вони знаходились у володінні, користуванні та розпорядженні СУ «Західшляхвибухпром» (далі - МСВУ «Західшляхвибухпром»), яке приймало участь у введенні їх в експлуатацію, проводила свою діяльність до 1991 року не на бюджетній а на госпрозрахунковій (договірній) основі.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України).

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За ч.4 ст.3 Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті.

А згідно з ч.3 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Цивільний кодекс УРСР 1963 року не встановлював впливу реєстрації або її відсутності на право власності на нерухоме майно.

Державна реєстрація права власності на будівлі та споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як: Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, Затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 N 56 та Зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 за N 31/1056; Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, Затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 N 121, Зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 за N 399/2839; Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 за N 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, право власності на спірне майно не залежало від його державної реєстрації та виданих у зв`язку із нею правовстановлюючих документів.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та відсутності правовстановлюючого документа, особа яка створила об`єкти нерухомості на земельних ділянках, які відведенні саме під цю мету, і здала ці об`єкти в експлуатацію, вправі визнати своє право власності в судовому порядку згідно ст.392 Цивільного кодексу України.

Відповідно до отриманих заявником у грудні 2021 року документів, в 2004 році мав місце перехід усього майна від Державного підприємства «Міжобласне спеціалізоване виробниче управління «Західшляхвибухпром» до Дочірнього підприємства «Західдорвибухпром», (внаслідок перетворення державного підприємства), без проміжної його передачі ДАК Автомобільні дороги України.

За ст. 92 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

З моменту створення ДП «Західдорвибухпром» є самостійною юридичною особою та не відповідає майном за зобов`язаннями акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

З часу отримання спірного майна від ДП МОСВУ «Західшляхвибухпром» і на сьогодні воно знаходиться у фактичному володінні та користуванні ДП «Західдорвибухпром».

Відповідно до бухгалтерських довідок ДП «Західдорвибухпром» вказане нерухоме майно включено до статутного капіталу цього підприємства.

До прийняття оскаржуваного рішення суду від 02.11.2018 у справі №921/205/18 правомірність набуття ДП «Західдорвибухпром» права на дане майно ніким не оспорювалось.

У зв`язку із скасуванням названого рішення та не поданням АТ «ДАК Автомобільні дороги України» достатніх доказів протилежного, право ДП «Західдорвибухпром» на відповідні будівлі і споруди вважається набутим правомірно.

Саме ДП «Західдорвибухпром» є законним землекористувачем ділянки, виділеної для обслуговування будівель і споруд в с.Великий Глибочок. Та вживало заходів щодо відведення йому в оренду земельної ділянки для обслуговування будівель і споруд по вул. Гайова у м. Тернополі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч.4 ст.11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 N 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Дане положення закріплено також і у статті 321 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у тому числі шляхом визнання за нею такого права.

Позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інший спосіб створюється неможливість реалізації ним свого права власності, бодай через сумніви щодо такого права у інших осіб.

Згідно з вимогами статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на усе викладене, позовні вимоги ДП «Західдорвибухпром» про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення (ч.3 ст.325 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 7-18, 20, 24, 32, 50, 73-80, 86, 232, 233, 236-238, 240, 241, 256, 257, 320, 325 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Дочірнього підприємства «Західдорвибухпром» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» б/н від 02.12.2021 (вх. №889 від 07.12.2021) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.11.2018 у справі №921/205/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.11.2018 у справі №921/205/18 скасувати.

3. Позов Дочірнього підприємства «Західдорвибухпром» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити.

4. Визнати за Дочірнім підприємством «Західдорвибухпром» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. Гайова, 47 м. Тернопіль, код 03443666) право власності на наступні об`єкти нерухомого майна -

за адресою вул. Гайова, 47 А, м. Тернопіль:

- Адміністративний будинок (літ.-А) площею 501,0 м.кв.;

- Механічний цех (літ.-Б) площею 490,8 м.кв.;

- Гараж (літ.-В) площею 198,2 м.кв.;

- Склад (літ.-Г) площею 121,6 м.кв.;

- Склад (літ.-Д) площею 128,6;

- Альтанка (літ.-Е);

- Туалет (літ.-Є);

та за адресою по вул. Січових Стрільців, 47 у селі Великий Глибочок, Тернопільського району, Тернопільської області:

- Адміністративне приміщення (літ.-А) площею 61,0 м.кв.;

- Вартове приміщення (літ.-Б) площею 29,5 м.кв.;

- Матеріальний склад (літ.-В) площею 55,4 м.кв.;

- Навіс (літ.-Г) площею 111,9 м.кв.;

- Тарний склад (літ.-Д) площею 32,6 м.кв.;

- Маркіраторна (2 поверха) (літ.-Е-2) площею 8,4 м.кв.;

- Пожежний сарай (літ.-Є) площею 12,8 м.кв.;

- Склад №1 (літ.-Ж) площею 31,8 м.кв.;

- Склад №2 (літ.-З) площею 103,7 м.кв.;

- Склад №3 (літ.-К) площею 112,4 м.кв.;

- Туалет (літ.-Л).

5. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» (АТ «ДАК Автомобільні дороги України») про визнання права власності на ці ж об`єкти нерухомого майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст ст 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.02.2022 року

Суддя І.П. Шумський