ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. м. Житомир Справа № 906/981/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Кудіна М.Г. - адвокат, ордер серії ЖТ № 090382 від 07.12.2021;

від відповідача: Клименко М.В. - юрист, довіреність від 20.01.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейнт Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металоконструкцій Укрсталь Житомир"

про стягнення 92182,93 грн.

В судовому засіданні 07.02.2022 оголошувалась перерва до 09.02.2022 о 10:30 год.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 73049,70 грн. основного боргу, 6416,47 грн. пені, 3195,12 грн. 3% річних, 9521,64 грн. інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав належним чином умови договору поставки №2404/01-VD від 24.04.2020 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.09.02021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

07.12.2021 до суду від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності до вимог щодо стягнення пені.

Ухвалою суду від 07.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, а також не заперечували проти застосування строків позовної давності.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування строків позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пейнт Трейд" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод металоконструкцій Укрсталь Житомир" (покупець/відповідач) укладено договір поставки № 2404/01-VD (а.с. 20-24), відповідно до якого постачальник передає у зумовлені цим договором строки у власність покупцю лакофарбову продукцію, що надалі іменується товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього грошову суму на умовах визначеним цим договором та додатками до нього (п.п. 1.1. договору).

Згідно п.п. 1.2. договору найменування товару, асортимент, якість, кількість, ціна одиниці і загальна ціна товару, а також умови і терміни передачі товару вказуються в договорі або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору.

Пунктом 2 договору передбачено ціна товару встановлюється постачальником та оформлюється у вигляді специфікацій, які є невід`ємною частиною договору. Ціна в прайс-листах вказується у національній валюті гривні. Оплата товару здійснюється в гривнях відповідно до цін, вказаних в специфікаціях. Покупець оплачує придбаний товар з урахуванням цін, знижок, відстрочок та інших умов, передбачених цим договором та його додатками (п.п. 1.1. договору). Загальна сума договору складається з сум окремих поставок, що здійснюються відповідно до окремих замовлень. Остаточний асортимент і кількість товару, узгоджених до постачання партій, визначається в специфікаціях до договору. На основі кожного замовлення покупцю надаються рахунки-фактури та видаткові накладні, які є підтверджувальними документами для відвантаження та оплати товару.

Датою поставки вважається дата передачі товару постачальником покупцю, його представнику, що оформлюється видатковою накладною, та засвідчується підписом відповідальної особи, якій покупець доручає отримати товар у постачальника (п.п. 3.5. договору).

Відповідно до п.п. 3.6. договору з моменту прийому товару покупцем, його представником, до покупця переходить право власності на товар і відповідно всі ризики щодо товару.

Також сторони п.п. 4.1. договору погодили, що оплата за товар згідно виписаних на підставі специфікацій рахунків-фактур та накладних, має бути обов`язково здійснена у встановлені строки такої оплати згідно умов, встановлених цим договором та додатками до цього договору, які є невід`ємними його частинами.

Якщо інше не буде передбачено у підписаних сторонами у додатках до цього договору, порядок оплати товару є наступним: 100% оплата (розрахунок) вартості партії товару здійснюється покупцем протягом 30 календарних днів з моменту поставки партії товару (п.п. 4.2. договору).

Ціна товару сплачується в українській гривні згідно з реквізитами що вказані в рахунках-фактурах постачальника шляхом безготівкового переказу (п.п. 4.3. договору).

Згідно п.п. 6.2. договору у випадку прострочення покупцем строку оплати товару, передбаченого договором, покупець сплачує постачальнику за кожен день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми заборгованості.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2020 (п.п. 9.1. договору).

В послідуючому між сторонами підписано специфікації (а.с. 25-27), якими передбачено, що строк оплати товару здійснюється на протязі 30 календарних днів з дати поставки.

За період дії договору позивачем було поставлено відповідачу на загальну суму 238 922,16 грн. відповідно до наступних видаткові накладних:

- № 2904МФ від 29.04.2020 на суму 132492,30 грн.;

- № 2904МФ від 29.04.2020 на суму 3380,16 грн.;

- № 306МФ від 03.06.2020 на суму 32859,11 грн.;

- № 1806МФ від 18.06.2020 на суму 70190,59 грн. (а.с. 28-31).

Оплата за поставлений товар відповідачем здійснювалась в наступному порядку:

- по видатковій накладній № 2904МФ від 29.04.2020 в сумі 132492,30 грн., що підтверджується випискою банку від 02.06.2020 № 1288;

- по видатковій накладній № 2904МФ від 29.04.2020 в сумі 3380,16 грн., , що підтверджується випискою банку від 02.06.2020 № 710;

- по видатковій накладній № 306МФ від 03.06.2020 у частковому розмірі: 10000,00 грн. - виписка банку № 1105 від 31.07.2020;

20000,00 грн. - виписка банку № 657 від 02.08.2021.

Товар, поставлений згідно видаткової накладної № 1806МФ від 18.06.2020 на суму 70190,59 грн. не оплачений.

Враховуючи зазначене, станом на дату звернення позивача до суду заборгованість відповідача перед позивачем складає 2859,11 грн. по видатковій накладній № 306МФ від 03.06.2020 та по видатковій накладній № 1806МФ від 18.06.2020 заборгованість складає 70190,59 грн., що загалом складає 73049,70 грн.

Позивач направляв відповідачу претензію про погашення вих. №1604/1/ПТ від 16.04.2021, яка була залишені без задоволення.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 73049,70 грн.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 6416,47 грн. пені, 3195,12 грн. 3% річних, 9521,64 грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Перевіривши розрахунки пені, наведені позивачем, суд вважає за необхідне зазначити, що прострочення по оплаті товару, поставленого 29.04.2020 розпочинається з 30.05.2020. Отже, судом обраховано суму пені за прострочення оплати товару, яка в свою чергу складає 5873,73 грн.

Разом з тим, щодо клопотання про застосування строків позовної давності суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (з відповідними змінами) (далі - постанова Пленуму ВГСУ) зазначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Пунктом 2.3. постанови Пленуму ВГСУ передбачено, що якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

При цьому, пунктами 4.2., 4.3. постанови Пленуму ВГСУ передбачено, що у зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

За наведеного, суд бере до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені.

Позовна давність до вимог про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатись про порушення права (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 08.06.2016 у справі №6-3006цс15).

У даному висновку щодо застосування норм права (ст. 258 Цивільного кодексу України), Верховний Суд України визначив, що право на стягнення пені хоч і виникає щодня на відповідну суму, але позовна давність для подання позову про її стягнення починається саме з першого дня, коли позивачу стало відомо про порушення його прав.

З матеріалів справи вбачається, що днями виникнення прострочення виконання відповідачем зобов`язання є відповідно 30.05.2020 на суми 132192,30 грн. та 3380,16 грн. (видаткові накладні датовані 29.04.2020), 04.07.2020 на суму 32859,11 грн. (видаткова накладна датована 03.06.2020), 20.07.2020 на суму 70190,59 грн. (видаткова накладна датована 18.06.2020).

Датою пред`явлення позову є 30.08.2021 (а.с. 45). Таким чином, з врахуванням ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, строк позовної давності в один рік для вимоги про стягнення пені сплинув для нарахувань, здійснених до 30.08.2020.

Отже, суд дійшов до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені в розмірі 1688,10 грн.

Враховуючи наведене, задоволенню підлягає вимога в стягненні пені в сумі 4185,63 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши подані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних, з урахуванням обставин даної справи, господарський суд встановив, що правомірним є нарахування 3% річних в сумі 3081,35 грн. та інфляційних в сумі 9366,85 грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних за несвоєчасну оплату поставленого товару підлягають частковому задоволенню. У задоволенні позову в частині стягнення 113,77 грн. річних та 154,79 грн. інфляційних суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 73049,70 грн. основного боргу, 4185,63 грн. пені, 3081,35 грн. 3% річних, 9366,85 грн. інфляційних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металоконструкцій Укрсталь Житомир" (10001, м. Житомир, вул. Сергія Параджанова, 87, ід. код 31739156)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейнт Трейд" (юридична адреса: 49041, м. Дніпро, вул. Стартова, 3; поштова адреса: 49023, м. Дніпро, вул. Радистів, 5-А офіс 402, ід. код 38600516) 73049,70 грн. основного боргу, 4185,63 грн. пені, 3081,35 грн. 3% річних, 9366,85 грн. інфляційних, а також 2208,45 грн. сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.02.22

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек. з повід.)