ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року Справа № 923/1584/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М. Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія", м.Херсон

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія", смт.Високопілля Херсонської області

про стягнення вартості спожитої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії в сумі 13290,03 грн.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія" про стягнення вартості спожитої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії в сумі 13290,03 грн.

Ухвалою суду від 06.12.2021 позовну заяву ТОВ "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст.161 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 3 ст.161 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Проте, відповідач відзив на позовну заяву не надав, ухвала господарського суду від 06.12.2021 про відкриття провадження у справі отримана уповноваженою особою відповідача 14.12.2021, що підтверджено повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №787, отже останній є належним чином повідомлений про розгляд даної справи господарським судом.

Таким чином, судом дотримані вимоги процесуального закону щодо належного та своєчасного повідомлення учасників про розгляд даної справи.

Разом з тим, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із ч.2 ст.178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, розгляд справи проводився за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія" про стягнення вартості спожитої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії в сумі 13290,03 грн.

Позивач зазначає, що з 01.01.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" розпочато постачання Товариству з обмеженою відповідальністю "Таврія" електричної енергії до об`єктів споживача на підставі укладеного Договору про постачання електричної енергії споживачу №37494007.

На виконання Договору про постачання електричної енергії споживачу №37494007 позивач своєчасно і в повному обсязі виконував свої зобов`язання з постачання електроенергії, і у порядку, передбаченому Договором, виставляв відповідачу рахунки на оплату об`єму спожитої ним активної електроенергії.

Разом з тим, вказані рахунки у встановлений Договором строк сплачені не були, що призвело до порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором, утворення заборгованості в розмірі 13290,03 грн. та зумовило звернення до суду із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Так Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ, Правила), визначена нова модель системи договірних відносин на роздрібному ринку електричної енергії.

14 червня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова НКРЕКП №429 від 14.06.2018), яка видана державним Регулятором - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (НКРЕКП).

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частиною 2 статті 275 Господарського кодексу України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Відповідно до ПРРЕЕ, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами.

Договір про постачання електричної енергії споживачу із обраним електропостачальником укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 14.12.2018 відповідач звернувся до позивача із заявою-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції "вільна ціна стандарт 1". Початком постачання електричної енергії зазначено 01.01.2019.

З 01.01.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" розпочато постачання електричної енергії до об`єктів споживача Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія" на підставі укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу №37494007.

Як стверджує позивач, на виконання Договору про постачання електричної енергії споживачу №37494007 він своєчасно і в повному обсязі виконував свої зобов`язання з постачання електроенергії, і у порядку, передбаченому Договором, виставляв рахунки на оплату обсягу спожитої відповідачем активної електроенергії.

За розрахунковий період вересень 2020 року - січень 2021 року ТОВ "ХОЕК" від АТ "Херсонобленерго", як оператора системи розподілу, були отримані дані щодо фактичного споживання електричної енергії відповідачем - 4604 кВт/год (лист від 18.10.2021 №21-083312-17 - а.с.31).

За спірний період позивач виставив відповідачу рахунки за спожиту електроенергію (автоматично відображалися в "персональному кабінеті" споживача, логін: 4prutvis, е-mail: тел. +380 (67) 785-79-33), які були отримані відповідачем та не сплачені, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за отримані послуги електропостачання станом на день звернення позивача до суду з позовом у розмірі 13290,03 грн.

Таким чином, неоплаченим є:

- нарахування вересня 2020: 1637,46 грн. (нарахування)

- нарахування жовтня 2020: 6516,55 грн. (нарахування) + 1637,46 грн. (борг станом на 01.10.2020 ) - 1930,00 грн. (оплата 23.10.2020) = 6224,01 грн.

- нарахування листопада 2020: 1637,46 грн. (нарахування) + 6224,01 грн. (борг станом на 01.11.2020) = 7861,47 грн.

- нарахування грудня 2020: 4196,28 грн. (нарахування) + 7861,47 грн. (борг станом на 01.12.2020) = 12057,75 грн.

- нарахування січня 2021: 1732,28 грн. (нарахування) + 12057,75 грн. (борг станом на 01.01.2021) - 500,00 грн. (оплата 18.10.2021) = 13290,03 грн.

Існуюча заборгованість відповідачем не оплачена, протилежного суду не доведено.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Матеріалами справи, а саме - рахунками на оплату №37494007 від 30.09.2020, 31.10.2020, 30.11.2020, 31.12.2020, 31.01.2021 та актами прийому-передачі електричної енергії за період вересень 2020 - січень 2021 (а.с.18-27), виписками по рахунку станом на 23.10.2020, 18.10.2021 (а.с.28-29) підтверджено факт наявності неоплаченого боргу.

За наведених обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими, документально доведеними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 13290,03 грн.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

В даному випадку позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, який відповідає тим, що передбачені законодавством, та забезпечить відновлення порушеного права позивача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, нормативно та документально доведеним, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Так з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія" на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" підлягає стягненню 13290,03 грн. основної заборгованості.

У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у розмірі 2270,00 грн. судового збору, в порядку ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія" (, 74000, Херсонська область, смт. Високопілля, вул. Визволителів, буд. 45) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" (, 73000, м.Херсон, вул.Перекопська, 178) - 13290 (тринадцять тисяч двісті дев`яносто) грн. 03 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія" (, 74000, Херсонська область, смт. Високопілля, вул. Визволителів, буд. 45) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" (, 73000, м.Херсон, вул.Перекопська, 178) - 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено і підписано 22.02.2022.

Суддя М.Б. Сулімовська