ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Черкаси справа № 925/135/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юко"

до Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно"

про стягнення коштів

07.02.2022 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява від 31.01.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Юко" (надалі - ТОВ "Юко") до Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (надалі - ПрАТ "Черкаське хімволокно") в особі Відокремлений підрозділ "Черкаська ТЕЦ" приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" про стягнення 212 684,11 грн, в тому числі: сума боргу у розмірі 203 998,80 грн, інфляційні збитки у сумі 1223,99 грн, 3% річних у сумі 1056,32 грн, пеня у сумі 6405,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки від 18.06.2021 №19 СЗ стосовно оплати поставленого товару.

Ухвалою від 09.02.2022 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 925/135/22. Постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження 10.03.2022. Встановив сторонам строки для подання заяв по суті.

17.02.2022, у строк встановлений судом, до суду надійшов відзив відповідача від 17.02.2022 № 330. У відзиві відповідач просить суд зменшити заявлений розмір пені на 50% до 3 202,5 грн; прийняти часткове визнання позову відповідачем і задовольнити вимоги позивача в частині стягнення 203 998,80 грн заборгованості, 1 223,99 грн інфляційних збитків, 3 202,5 грн пені, 1 056,32 грн 3% річних та 3 190,29 грн судового збору. Відмовити позивачеві в задоволенні вимог в частині стягнення 3 202,5 грн пені та судових витрат на правничу допомогу. Крім того, відповідач просить відстрочити виконання рішення до кінця опалювального сезону (орієнтовно 15.04.2022).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд даної справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, а саме копій ухвали про відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, господарський суд встановив таке.

18.06.2021 між ПрАТ "Черкаське хімволокно", в інтересах якого діяв відокремлений підрозділ "Черкаська ТЕЦ" (покупець) та ТОВ "Юко" (постачальник) укладено Договір поставки № 19 СЗ (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору постачальник бере на себе зобов`язання за замовленням покупця поставити стрічку конвеєрну, код ДК 021:2015 - 42410000-3 підіймально - транспортувальне обладнання (42417310-8 Конвеєрні стрічки) (далі - Товар), а покупець прийняти цей Товар та оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Характеристики, кількість та вартість Товару, визначена у Специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Договору поставка Товару здійснюється на умовах терміну DDP правил тлумачення торгівельних термінів ІНКОТЕРМС-2010 до місця призначення: м. Черкаси, проспект Хіміків, 76. Постачальник здійснює поставку Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати отримання Замовлення покупця на поставку Товару.

Відповідно до п. 3.2, 3.3 Договору оплата Товару, визначеного у Специфікації за цим Договором, здійснюється покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня прийняття Товару, що підтверджується підписаним Сторонами актом приймання-передачі Товару. Рахунок на оплату виставляється постачальником разом з актом приймання-передачі товару. Розрахунок здійснюється у національній валюті України - гривні та у безготівковій формі, шляхом перерахування покупцем коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у ст. 11 даного Договору та/або рахунку, наданому разом з поставкою Товару.

За п. 4.3 Договору приймання Товару за кількістю та наявністю явних недоліків здійснюється у місці призначення, після перевірки покупцем:

- наявності документів, визначених п. 4.7. цього Договору;

- відповідності технічним вимогам для даного виду Товару та вимогам нормативної документації ДСТУ (ГОСТ).

Відповідно до п. 4.6 Договору протягом 2 (двох) робочих днів після здійснення перевірки Товару, в разі відсутності зауважень у покупця, останній підписує два екземпляри Акту приймання-передачі Товару та один екземпляр передає постачальнику нарочно або засобами поштового зв`язку.

Згідно з п. 4.7 Договору у момент передачі Товару у місці призначення, постачальник надає покупцю (його повноважному представнику) оригінали наступних документів: рахунок; видаткову накладну; акт приймання-передачі Товару, дата підписання якого визначається замовником відповідно до умов Договору, у 2 (двох) екземплярах; паспорт/сертифікат/свідоцтво якості на Товар (копія, засвідчена постачальником), що має містити загальні відомості про Товар, технічні характеристики, дату виготовлення, порядок експлуатації, гарантійний строк (не може бути менший за гарантійний строк, зазначений у цьому Договорі) та інше; товарно-транспортну накладну.

18.06.2021 постачальником та покупцем підписано Специфікацію № 1 до Договору (надалі - Специфікація № 1), якою визначено належний до поставки товар, а саме: стрічка конвеєрна гумотканинна шахтна ШГВЗ-1200-1000-4-ЛП-4,5-3,5 у кількості 125,8 кв. м за ціною 1 351,3434 грн за кв. м без ПДВ, на загальну суму без ПДВ 169 999 грн.

На виконання п. 1.1. Договору відповідач здійснив замовлення від 20.09.2021 № 1.

Відповідно до умов Договору, позивач здійснив поставку відповідачу Товару, визначеного Специфікацією № 1, а саме: стрічка конвеєрна гумотканинна шахтна ШГВЗ-1200-1000-4-ЛП-4,5-3,5, у кількості 125,8 кв. м за ціною 1 351,3434 грн за кв. м без ПДВ, на загальну суму без ПДВ 169 999 грн, що підтверджується: видатковою накладною від 28.10.2021 № РН-0000068, актом приймання-передачі від 29.10.2021.

Поставлений товар прийнято відповідачем без зауважень та претензій щодо якості та кількості, про що зазначено у акті приймання-передачі від 29.10.2021.

Отже, передбачені Договором зобов`язання по поставці товару позивачем виконано повністю та належним чином.

Як зазначено позивачем, відповідач свої зобов`язання по оплаті поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Розглядаючи спір, суд враховує такі положення чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Як передбачено в ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України - покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України)

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1-2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи положення п. 3.2. Договору оплата Товару мала бути здійснена до 29.11.2021 включно (протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня прийняття Товару, що підтверджується підписаним Сторонами актом приймання-передачі Товару, оскільки останній день, 28.11.2021, припадає на вихідний, тому, в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, останній день сплати переноситься на перший робочий день).

З огляду на викладене, строк сплати заборгованості сплив, а відповідач так і не сплатив таку заборгованість, тому позов в частині стягнення основного боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Позивач пред`явив також до стягнення 6 405 грн пені.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. (ст. 611 ЦК України)

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно зі ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6.2 Договору, у разі несвоєчасного розрахунку за отриманий Товар постачальник має право вимагати від покупця сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення заборгованості.

На підставі зазначеного позивач нарахував пеню в сумі 6 405 грн за період 30.11.2021 - 31.01.2022.

Судом перевірено розрахунок пені, наданий позивачем та встановлено, що він є обґрунтованим та арифметично правильним.

Ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На виконання приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував 3% річних в загальній сумі 1 056,32 грн за період 30.11.2021 - 31.01.2022 та інфляційні збитки в загальній сумі 1 223,99 грн за період 01.12.2021 - 31.12.2021 на суму основної заборгованості 203 998,80 грн.

Перевіривши розрахунки позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд доходить висновку, що вони є обґрунтованими та арифметично правильними.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, викладеного у відзиві на позовну заяву, суд враховує таке.

Ст. 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. При цьому господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Слід зазначити, що поняття значно та надмірно, при застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів ст. 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доведення наявності підстав для зменшення пені покладений саме на відповідача.

Однак, відповідачем не наведено обґрунтувань щодо винятковості випадку несвоєчасного розрахунку за поставлений товар, не подано будь-яких доказів на підтвердження фінансового стану ПрАТ "Черкаське хімволокно" та не повідомлено про ймовірні негативні наслідки у разі стягнення пені в заявленому розмірі.

Подана копія акту звірки розрахунків ДП "Енергоринок" з ПрАТ "Черкаське хімволокно" станом на 31.12.2021, відповідно до якого заборгованість ДП "Енергоринок" перед відповідачем складає 70 284 231,75 грн не є доказом скрутного матеріального становища відповідача. Крім того саме відповідач, а не позивач, як учасник господарських відносин з ДП "Енергоринок", відповідає за допущення перед ПрАТ "Черкаське хімволокно" кредиторської заборгованості і має можливість вживати заходи щодо стягнення такої заборгованості у судовому порядку, а не перекладати відповідальність за борги іншої юридичної особи на позивача.

Враховуючи наведене, господарський суд не встановив підстав для зменшення пені.

Отже, позовні вимоги ТОВ "Юко" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення, господарський суд не знаходить підстав для його задоволення, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Отже, підставою для відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

Ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши наведені у клопотанні про відстрочку, викладеному відповідачем у відзиві, мотиви, суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази не можуть засвідчувати факт відсутності у нього можливості виконати судове рішення без надання відстрочки, не спростовують наявність вини у виникненні заборгованості та її несплаті, а також відповідач не надав доказів, які б могли підтвердити обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Судовий збір за правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Щодо клопотання відповідача про повернення позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Дослідивши відзив, наданий відповідачем, суд доходить висновку, що останній визнає позов лише частково, а саме просить задовольнити позов в частині стягнення пені лише на 50%, тому відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 130 ГПК України.

Крім того, представник позивача у позовній заяві вказав (попередній) орієнтовний розрахунок судових витрат на загальну суму 20 000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України - розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем не подано доказів на підтвердження понесених судових витрат і не зроблено заяву до закінчення судового розгляду по суті про намір їх подавати. Тому у суду відсутні підстави для дослідження розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем і, відповідно, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст. 74, 76-77, 123, 129, 130, 233, 236-241, 247, 251-252, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (ідентифікаційний код 00204033, проспект Хіміків, буд. 76, м. Черкаси, 18013) в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 33282969, проспект Хіміків, 76, м. Черкаси, 18013) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юко" (ідентифікаційний код 22150562, вул. Франка, буд. 2/40, м. Бердянськ, Запорізька обл., 71100; адреса для листування: вул. Валерія Лобановського, буд. 7, м. Запоріжжя, 69006) 212 684,11 грн, з яких 203 998,80 грн основного боргу; 1 056,32 грн 3% відсотків річних; 6 405 грн пені; 1 223,99 грн втрат від інфляції, а також 3 190,26 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити позивачу на адресу для листування (вул. Валерія Лобановського, буд. 7, м. Запоріжжя, 69006) та відповідачу.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

Дата складення повного судового рішення 10.03.2022.

Суддя З.В. Зарічанська