ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року Справа № 915/1818/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Ржепецького В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи

за позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 4/6, )

про: стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

14.12.2021 позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №32/1266 від 08.12.2021, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором на постачання товару №53-123-13-21-07069 від 09.08.2021 у розмірі 33074,56 грн. з яких: 16175,15 грн. пеня, 16899,41 грн. штраф.

Позовні вимоги обгрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за Договором №53-123-13-21-07069 від 09.08.2021 на постачання товару за кодом CPV 32420000-3 за ДК 021:2015 Мережеве обладнання (комутатор, патч-порди оптичні) в частині своєчасної поставки товару та стягнення з відповідача пені в сумі 16175,15 грн та штрафу в сумі 16899,41 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2021, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1818/21 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 20.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу 5-денний строк від дня отримання даної ухвали для подання до суду заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, судом встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

Відповідачем ухвалу суду від 20.12.2021 отримано 30.12.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з приписами ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Враховуючи, що відповідач не заперечив проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом на подання відзиву по суті позовних вимог, жодних заяв або клопотань на розгляд суду не подав, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає обгрунтованим постановлення рішення в цій справі у строк, визначений ст. 248 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

09 серпня 2021 року між державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» (надалі покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «В.М.» (надалі постачальник, відповідач) було укладено договір № 53-123-13-21-07069 (надалі - Договір) на постачання товару код CPV 32420000-3 за ДК 021:2015 Мережеве обладнання (комутатор, патч-порди оптичні), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток до Договору №1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару не раніше 2021 року (п.1.1.).

За умовами наведеного Договору:

- місцем виконання цього Договору, у тому числі (але не виключно) місцем поставки, виконання грошових зобов`язань, міцем нарахування та сплати штрафних санкцій, виконання будь-яких зобов`язань, пов`язаних з якістю та комплектністю, є місто Южноукраїнськ (п. 1.3. Договору);

- загальна вартість товару є твердою та складає 255490,50 грн з ПДВ 20% (п.2.1. Договору);

- постачання здійснюється з дати публікації Договору в системі РгоZогго, але не пізніше 01.10.2021, на умовах - DDР м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство», або ВП ЮУАЕС відповідно до Правил Iнкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника Постачальника (п. 3.1. Договору);

- датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п.3.3. Договору);

- у разі порушення зобов`язань за Договором, а саме порушення термінів постачання товару, які передбачені даним Договором, Постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів Постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару (п.4.1. Договору);

- Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2022 включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань до повного їх виконання(п.13.1 Договору).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений печатками.

Додатком № 1 до Договору є Специфікація №1, якою сторони погодили асортимент, кількість та ціну поставки Товару.

Відповідачем зобов`язання за договором виконано частково, позивачеві поставлено товар на суму 14070,30 грн, що підтверджується видатковою накладною №НЗК00853857 від 27.09.2021. Сума недопоставки товару становить 241420,20 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією №32/1028 від 07.10.2021 з вимогою про сплату штрафних санкцій в загальній сумі 1448,52 грн.

Відповідачем претензію отримано 13.10.2021, проте залишено без відповіді, штрафні санкції не сплачено, решту товару на суму 241420,20 грн позивачеві не поставлено.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як постачальника, до відповідача, як абонента, про стягнення заборгованості за водопостачання, а також відсотків річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При вирішенні даного спору судом враховано наступне.

За умовами ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання виникають, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язаннь є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині передачі товару в обумовлені строки підтверджується матеріалами справи.

На підставі п. 4.1 Договору, у зв`язку з несвоєчасною поставкою товару відповідачем, позивачем нараховано пеню в розмірі 16175,15 грн та штраф в розмірі 16899,41 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року, господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Відповідно до п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів", застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафної санкції, передбаченої абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, допускається за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір.

Тому, для застосування до спірних правовідносин частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, господарський суд повинен встановити наявність усіх обставин, з якими законодавець пов`язує можливість стягнення зазначеного виду штрафних санкцій.

Разом з тим, частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання.

Судом встановлено, що товар був поставлений відповідачем з порушенням строків, визначених п.3.1. Договору, несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним Договором має саме негрошовий характер, зокрема допущено прострочення виконання зобов`язання, пов`язаного з поставкою товару, порушено господарське зобов`язання, що фінансується за рахунок Державного бюджету, з вартості якого і вираховуються у відсотковому відношенні штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26.04.2018 у справі № 911/1316/17, від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17, постанові Вищого господарського суду України від 02.02.2016 у справі № 910/16116/15.

За результатами перевірки розрахунку, суд дійшов висновку про його відповідність умовам договору та матеріалам справи.

Відтак, загальний розмір пені становить 16175,15 грн, а штрафу 16899,41 грн.

Відповідачем позовні вимоги не заперечено та не спростовано.

Таким чином, зазначені вимоги правомірні, законні, обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 77, 79, 86, 129, 201, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 4/6, ) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01011, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція (промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, ) пеню в розмірі 16175,15 грн, штраф у розмірі 16899,41 грн та 2270 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

5. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у справі:

позивач: Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, ),

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "В.М." (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 4/6, ).

Судове рішення складено та підписано 18.02.2022.

Суддя В.О. Ржепецький