ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2857/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

при секретарі судового засідання Борисовій Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Авраменко О.А.,

від відповідача: Кошліченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства "УЛІЙ" до відповідача фізичної особи-підприємця Томчука Андрія Михайловича про стягнення 2179559,10 грн.

Встановив:

21.09.2021 р. до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "УЛІЙ" (далі ПП "УЛІЙ", позивач) про стягнення з фізичної особи-підприємця Томчука Андрія Михайловича (далі ФОП Томчук А.М., відповідач) 2179559,10 грн заборгованості, з яких 15000000,00 грн основного боргу, 283189,24 грн інфляційних нарахувань, 127109,59 грн 3% річних та 269260,27 грн пені, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу рухомого майна від 12.09.2018 р. № 1757/Н в частині порушення строку передачі товару після отримання коштів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021 р. позовній заяві ПП "УЛІЙ" присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/2857/21 та передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Погребній К.Ф.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021 р., призначеного розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 06.10.2021 р. № 196 у зв`язку із перебування судді Погребної К.Ф. з 22.09.2021 р. на тривалому лікарняному, справу № 916/2857/21 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Гуту С.Ф.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.10.2021 р. позовну заяву ПП "УЛІЙ" залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2021 р. прийнято позовну заяву ПП "УЛІЙ" до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.11.2021 р.

16.11.2021 р. ФОП Томчук А.М. реалізовано право на подачу відзиву на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи підстави, які суд має врахувати відмовляючи у задоволенні позову, відповідач не заперечує проти факту укладеного між сторонами договору купівлі-продажу та часткову оплату здійснену відповідачем у розмірі 1500000,00 грн, проте посилається, серед іншого на те, що всупереч умовам договору оплату здійснено частково, у той час як передача товару за умовами договору здійснюється після повної оплати.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2021 р. відкладено підготовче засідання на 16.12.2021 р.

25.11.2021 р. ПП "УЛІЙ" реалізовано право на подачу відповіді на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги та посилається, зокрема на те, що відповідачем отримано частину попередньої оплати та порушено строки передачі товару покупцеві (позивачу).

Ухвалами Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.01.2022 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2022 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 15.02.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.02.2022 р. задоволено клопотання та забезпечено участь представника ФОП Томчук А.М. у призначеному на 15.02.2022 р. судовому засіданні в режимі відеоконференція поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

Представник ПП "УЛІЙ" підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позовну в повному об`ємі, представник ФОП Томчук А.М. натомість заперечував проти задоволення позовних вимог та наполягав на відмові у задоволенні позову.

15.02.2022 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приписами ст.14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

12.09.2021 р. між ФОП Томчук А.М. (Продавець) та ПП "УЛІЙ" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу рухомого майна № 1757/Н (Договір), відповідно до п.1.1 якого на умовах даного Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві спецтехніку, що була у використанні, а саме: Сваєбін Banut 550 Hammer Piling Rig, 2002 року виготовлення (Рухоме майно), а Покупець зобов`язується прийняти зазначене майно і сплатиш Продавцеві договірну ціну на умовах цього Договору.

Після виконання Покупцем усіх зобов`язань щодо оплати Рухомого майна згідно умов п.1.8 та п.1.9 даного Договору Продавець зобов`язується передати Покупцеві Рухоме майно (п.1.2 Договору).

Поставка здійснюється на умовах DDP порт Іллічівськ, згідно із правилами ІНКОТЕРМС 2010, якщо інше не передбачено угодою між сторонами. Строк доставки Рухомого майна становить 30 (тридцять) календарних днів, з дати отримання першої частини коштів передбачених п.1.9. даного Договору (п.1.7 Договору).

На момент підписання цього Договору ціна на Рухоме майно становить 5314780,80 грн (п`ять мільйонів триста чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят гривень 80 копійок), в тому числі ПДВ 871583,47 грн. В еквіваленті на іноземну валюту Євро, договірна ціна становить 162036,00 Євро (сто шістдесят дві тисячі тридцять шість євро 00 євроцентів (п.1.8 Договору).

Покупець оплачує Продавцю договірну ціну (вартість Рухомого майна) в розмірі, встановленому у п.1.8 Договору на наступних умовах:

- 1500000,00 грн (один мільйон п`ятсот тисяч гривень 00 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 45731,70 євро (сорок п`ять тисяч сімсот тридцять одне євро 70 євроцентів) Покупець сплачує в строк до 20 вересня 2018 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 30 листопада 2018 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту - євро становить - 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 31 грудня 2018 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 31 січня 2019 року:

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 28 лютого 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 31 березня 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 30 квітня 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 31 травня 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 30 червня 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 31 липня 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 31 серпня 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 30 вересня 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 31 жовтня 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 30 листопад 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 31 грудня 2019 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 31 січня 2020 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 28 лютого 2020 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 31 березня 2020 року;

- 211932,27 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок), що еквівалентно на іноземну валюту Євро становить 6461,35 євро (шість тисяч чотириста шістдесят одне євро 35 євроцентів) Покупець сплачує до 30 квітня 2020 року (п.1.9 Договору).

Передача Рухомого майна по даному Договору здійснюється Продавцем Покупцю, у разі виконання Покупцем умов п.1.8 та п.1.9 даного Договору, в день підписання Акту приймання-передачі Рухомого майна по даному Договору, який оформлюється у відповідності до чинного законодавства України та згідно із вимогами, що звичайно ставляться (п.2.1 Договору).

Право власності на Рухоме майно переходить від Продавця до Покупця з моменту отримання оплати повної вартості Рухомого майна в розмірі, визначеному п.1.9. та п.1.8. даного Договору (п.2.2 Договору).

Розрахунок між Сторонами здійснюється в національній валюті України гривні (п.3.1 Договору).

Покупець здійснює розрахунок за Рухоме майно у формі та порядку, вказаному в п.п.1.8. та 1.9 (п.2.2 Договору).

Покупець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим Договором, сплатити Продавцеві договірну ціну за Рухоме майно включаючи перераховану вартість (ціну) по курсу іноземної валюти на день оплати згідно п.1.8 даного Договору (п.5.1.1 Договору).

Покупець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти Рухоме майно (п.5.1.2 Договору).

Продавець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати Покупцю Рухоме майно (п.6.1.1 Договору).

У випадку порушення умов цього Договору, Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України (п.7.1 Договору).

Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п.7.2 Договору).

Кожна зі Сторін, яка неналежним чином виконує свої зобов`язання (зокрема, несвоєчасно розраховується за поставлене (передане у власність) Рухоме майно) за цим Договором, повинна сплатити на користь іншої сторони пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми за кожен день прострочення виконання (тобто за кожен календарний день неперерахування цієї суми) (п.7.3 Договору).

Позовна давність за позовами про стягнення неустойки (пені) та штрафних санкцій встановлюється Сторонами цього Договору тривалістю в три роки (п.7.8 Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами (п.9.1 Договору).

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, встановлений у п. 9.1. цього Договору, та діє до 31.12.2020 року, а в частині розрахунків за поставлене Рухоме майно до повного їх здійснення (п.9.2 Договору).

17.09.2018 року Покупцем перераховано Покупцю 14000000,00 грн, про що свідчить платіжне доручення № 103.

18.09.2018 року Покупцем перераховано Покупцю 100000,00 грн, про що свідчить платіжне доручення № 104.

Відповідно до митної декларації від 20.11.2018 р. UA№500100/2018/012097 ФОП Томчук А.М. одержано у 5-ому терміналі МТП Чорноморськ, вул. Північна 4, с. Бурлача Балка, Одеської області, машину та обладнання для забивання та витягування паль, палебійна установка бувша у користуванні Banut 550, серійний номер -147-147.

24.09.2019 р. ПП "УЛІЙ" звернувся до ФОП Томчук А.М. із листом, в якому повідомляє, що Продавцем надано Покупцеві майно у технічно несправному стані та з часу укладання договору не було усунуто недоліки щодо несправності майна.

20.08.2020 р. ФОП Томчук А.М. звернувся до ПП "УЛІЙ" із претензією про сплату заборгованості за договором купівлі-продажу, в якому зазначає про невиконання позивачем умов пунктів 1.8 та 1.9 Договору в частині своєчасної оплати вартості Рухомого майна.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частинами 1 та 2 статті 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Частиною 2 статті 267 ГК України встановлено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами статті 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною 1 статті 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 664 ЦК визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовій договір купівлі-продажу рухомого майна.

При цьому умовами договору (пунктами 1.2 та 2.1) встановлено момент передачі товару, а саме між сторонами обумовлено передачу майна після виконання позивачем (Покупцем) умов договору, викладених у пунктах 1.8 та 1.9, що в контексті приписів статті 693 ЦК України та відсутності в матеріалах справи доказів здійснення всіх передбачених пунктом 1.9 договору платежів, позбавляє суд можливості встановлення прострочення відповідачем (Продавцем) умов договору в частині передачі товару, оскільки такий строк наступає після сплати коштів визначених пунктом 1.8 у передбачений пунктом 1.9 спосіб.

В контексті умов договору, приписів статі 693 ЦК України, встановлено попередню оплату товару певною кількістю платежів у період з вересня 2018 року по квітень 2020 року, а моментом переходу права власності та передачею рухомого майна за договором визначено момент після сплати всіх платежів, сплата позивачем відповідачу 15000000,00 грн (здійснення першої оплати) не може розцінюватись судом як одержання відповідачем суми попередньої оплати товару, оскільки п.1.8 договору визначено що ціна майна на момент підписання договору складає 5314780,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ПП "УЛІЙ", оскільки ним як Покупецем не виконано умов договору та не здійснено попередньої оплати товару у відповідності до вимог договору, що позбавляє його права вимагати стягнення з ФОП Томчук А.М. як Продавця суми попередньої оплати із нарахованими на неї відповідними процентами.

Щодо інших аргументів, які були наведені сторонами та яким не була надана оцінка судом, то Європейський суд з прав людини вказав, що пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006 року).

Згідно зі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючисьст.ст.13,20,73,74,76,86,126,129,165,191,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного підприємства "УЛІЙ" до відповідача фізичної особи-підприємця Томчука Андрія Михайловича про стягнення 2179559,10 грн відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на Приватне підприємство "УЛІЙ".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 25 лютого 2022 р.

Суддя С.Ф. Гут