23 лютого 2022 рокуСправа № 921/615/21
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В. розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК Агроімпорт" "24/01/2022 від 24.01.2022 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК Агроімпорт"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Агро Ком"
про стягнення 355427,60 грн - основного боргу, 34 199,55 грн - пені, 7598,18 грн - інфляційних втрат, 6749,80 - 3% річних.
за участі представника позивача: Майстришин С.Р.- адвокат.
Суть справи:
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.01.2022 позов задоволено та стягнуто з ТОВ "Софія Агро Ком" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК Агроімпорт" - 355427 грн 60 коп. - основного боргу, 34199 грн 55 коп. - пені, 7598 грн 18 коп. - інфляційних втрат, 6749 грн 80 коп. - 3% річних, 6059 грн 63 коп. - сплаченого судового збору.

На адресу суду 28.01.2022 від позивача надійшла заява №24/01/2022 від 24.01.2022 про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 49 397,51 грн.

Згідно розпорядження №921/615/22 від 28.01.2022 призначено повторний автоматизований розподіл для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та передано вказану заяву для розгляду судді Руденку О.В.

Призначене на 09.02.2022 засідання судом відкладено на 23.02.2022 з огляду на відсутність відомостей про отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Софія Агро Ком" судової ухвали від 02.02.2022.

У судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву в повному обсязі.

Відповідач прибуття повноважного представника у засідання не забезпечив, заперечень по суті поданої заяви суду не надав, хоча про час та місце розгляду заяви був повідомлений завчасно, належним чином. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ТОВ "Софія Агро Ком" знаходиться у матеріалах справи.

За змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відтак, остання розглядається судом у засіданні без представників сторін, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, господарським судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Позивачем дана процесуальна норма дотримана.

Частиною 8 статті 129 ГПК України вказано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як слідує із матеріалів справи, 01.02.2021 між адвокатом Майстришин Світланою Романівною (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДБУ Агроімпорт" (Клієнт), був укладений договір №б/н про надання правової допомоги, згідно із п.п.1.1. якого Адвокат зобов`язується надати професійну (правову) допомогу (здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги) Клієнту, на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

За умовами цього договору Адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень та в інтересах Клієнта може здійснювати наступні види адвокатської діяльності: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування держави; 2) складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в органах державної влади та місцевого самоврядування, перед будь-якими фізичними та юридичними особами; 4) представництво інтересів Клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав , статутними документами міжнародних судових органів ат інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (п.1.2. договору).

У розділі 5 угоди сторони визначили розмір гонорару Адвоката. Так, формою винагороди за здійснення професійної правничої (правової) допомоги Клієнту за цим договором є гонорар. Розмір гонорару визначається за погодженням Адвоката з Клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. Розмір та порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), порядок його сплати, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом трьох років (п.7.1.).

В подальшому, 20.09.2021 було підписано додаток до договору про надання правової допомоги, згідно п. 1 якого сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання Адвокатом правничої допомоги по стягненню заборгованості за договором поставки №20-01/21 від 20.01.2021, укладеного між ТОВ "ДБК Агроімпорт" та ТОВ "Софія Агро Ком", у розмірі 9000 грн.

Також сторонами погоджено, що виплата гонорару (винагороди) авансом здійснюється в розмір 9000 грн в день підписання даного додатку, доплату гонорару (винагороди) за позитивний результат по справі, що складає 10% від суми задоволеної судом - з дня винесення судом рішення на користь Клієнта на протязі одного дня (п.п.3,4).

Сторонами також були підписані наступні Акти наданих послуг:

- від 20.09.2021, згідно якого Адвокатом надано послуги на суму 9000 грн, які включають: усну консультація з вивченням документів та правовий аналіз документів для підготовки позовної заяви; підготовку та подання позовної заяви до Господарського суду Тернопільської області про стягнення заборгованості за договором №20-01/21 від 20.01.2021, укладеного між ТОВ "ДБК Агроімпорт" та ТОВ "Софія Агро Ком"; представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Тернопільської області у справі про стягнення заборгованості за договором №20-01/21 від 20.01.2021;

- від 17.01.2022 Адвокатом для Клієнта надано правничу допомогу у справі №921/615/21, що відповідно до п.4 додатку до договору складає 40 397,51 грн.

Оплата Клієнтом послуг Адвоката в розмірі 49 397,51 грн підтверджується; платіжними дорученнями №5 від 20.09.2021 на суму 9 000 грн та №3207 від 17.01.2022 на суму 40 397,51 грн; довідками - розрахунок №15/09/21 від 15.09.2021 та №17/01/2022 від 17.01.2022.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі-Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ГПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану її учасників.

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому слід зазначити, що жодних клопотань з даного приводу від ТОВ "Софія Агро Ком" не надходило.

Проте, на переконання суду, слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. У частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовано також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.02.2021 у справі №920/39/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката Майстришин С.Р. судом враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу наданих юридичних послуг так і доцільність понесених витрат.

У даній справі перелічені вище принципи в повній мірі не дотримані.

Суд погоджується із тим, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат вправі самостійно визначатися зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Але суд вважає неприпустимим штучне збільшення обсягу наданих адвокатом послуг.

На переконання суду, підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду Тернопільської області, включають в себе усну консультацію з вивченням документів та правовий аналіз документів для підготовки позовної заяви. Відтак витрати за їх проведення не можуть відшкодовуватися окремо як правова допомога.

За вище перелічені послуги сторони визначили 9000 грн, разом з тим, враховуючи наведене суд вважає, що такий розмір витрат є завищеним, а тому у цій частині до задоволенню підлягають витрати у розмірі 7500 грн.

Згідно п.4 додатку до договору сторони погодили доплату гонорару (винагороди) за позитивний результат по справі, що складає 10% від суми задоволеної судом - з дня винесення судом рішення на користь Клієнта на протязі одного дня.

Отже, відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі з відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат.

Таким чином, судом враховано, що гонорар складає 10% від розміру грошових коштів, котрі підлягають до примусового стягнення згідно відповідного рішення суду, а рішенням позов задоволено та стягнуто 403975,13 грн, а тому 10% від цієї суми становить 40397,51 грн, які підлягають відшкодуванню.

Як наслідок, суд вважає обґрунтованими та документально підтвердженими заявлені позивачем судові витрати в сумі 47897,51 грн, а саме витрати передбачені за подання позову, участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції та гонорар адвоката. На переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат. При цьому слід зважити на те, що будь-яких заперечень чи клопотань про зменшення розміру судових витрат ТОВ "Софія Агро Ком" суду не надано.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК Агроімпорт" "24/01/2022 від 24.01.2022 про ухвалення додаткового рішення у справі №921/615/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Агро Ком" (47831, Тернопільська область, Підволочиський район, с. Коршилівка, вул. Центральна, 7Є, ідентифікаційний код 41515929) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК Агроімпорт" (79002, м. Львів, вул. І.Величковського, 7/57, ідентифікаційний код 40337597) - 47897 (сорок сім тисяч вісімсот дев`яносто сім) грн 51 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті заяви відмовити.

4. Копію додаткового рішення направити сторонам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

- Товариству з обмеженою відповідальністю "ДБК Агроімпорт" фактична адреса: 79002, м. Львів, вул. Курмановича 2, офіс 403;

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Софія Агро Ком", 47831 Тернопільська область, Підволочиський район, с. Коршилівка, вул. Центральна, 7Є.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному б-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне додаткове рішення складено 24.02.2022.

Суддя О.В. Руденко