ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/837/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

від ДВС: не з`явився,

розглянувши матеріали скарги Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» (вх.№2-1497/21 від 17.12.2021) на постанову державного виконавця Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у справі № 916/837/21

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» (вул. Малопідвальна, № 12/10, м. Київ, 01001, )

до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» (вул. Суворова, № 12, селище Оксамитне(п), Болградський р-н, Одеська обл., 68740, )

про стягнення 1 748 416,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.08.2021 позов було задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» на користь Приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» суму основної заборгованості у розмірі 1 599 865 грн. 48 коп., пеню в розмірі 73 496 грн. 81 коп., суму 3% річних в розмірі 18 381 грн. 75 коп., інфляційні втрати в розмірі 56 642 грн. 47 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 26 225 грн. 80 коп. В решті позовних вимог було відмовлено.

17.09.2021 на виконання вищевказаного рішення Господарським судом Одеської області видано відповідний наказ.

03.11.2021 до суду надійшов запит (ухвала) Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 (вх. ГСОО № 1502/21 від 03.11.2021) про витребування у Господарського суду Одеської області матеріалів справи № 916/837/21 у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.08.2021.

У зв`язку з чим, 08.11.2021 супровідним листом матеріали справи №916/837/21 були направлені до Південно-західного апеляційного господарського суду.

17.12.2021 від відповідача надійшла скарга (вх. № 2-1497/21) в порядку ст. 339 ГПК України, згідно якої скаржник просить суд: поновити ДП «ДГ ім. О.В. Суворова «ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. Таїрова» строк для оскарження до суду на постанову про арешт коштів боржника від 04.11.2021 у виконавчому провадженні № 67388839; визнати постанову про арешт коштів боржника від 04.11.2021, винесену старшим державним виконавцем Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Недєвою Неллі Анатоліївною у виконавчому провадженні № 67388839, неправомірною в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на належному відповідачу рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Укргазбанк» та ухвалою суду зняти арешт з грошових коштів на вказаному рахунку.

20.12.2021 листом Господарського суду одеської області повідомлено скаржника, що у зв`язку із скеруванням та перебуванням матеріалів справи № 916/837/21 в Південно-західному апеляційному господарському суді, його скарга в порядку ст. 339 ГПК України буде розглянута після повернення справи №916/837/21 до Господарського суду Одеської області.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 рішення Господарського суду Одеської області від 16.08.2021 у справі № 916/837/21 залишено без змін.

04.02.2022 Південно-західним апеляційним господарським судом повернуто матеріали справи № 916/837/21 до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою суду від 07.02.2022 скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» (вх.№2-1497/21 від 17.12.2021) в порядку ст. 339 ГПК України у справі № 916/837/21 прийнято до розгляду та призначено розгляд скарги на "17" лютого 2022 року об 11:20 год.

В судове засідання, призначене на 17.02.2022, учасники справи не з`явились, повідомлені були належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Розглядаючи подану скаргу, господарський суд виходить із наступного.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено поняття обов`язковості судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

За змістом ч.1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Положеннями ст. 343 ГПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В обґрунтування скарги ДП «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» зазначає, що постановами старшого державного виконавця Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Недєвої Неллі Анатоліївни від 04.11.2021 року у виконавчому провадженні №67388839 накладено арешт на майно, що належить боржнику: все нерухоме майно та рухоме майно що належить боржнику: ДП «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1 952 642,54 грн.

Так, як вказує скаржник, постановою від 04.11.2021 у виконавчому провадженні №67388839 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку ДП «ДГ ім. О.В. СУВОРОВА «ННЦ «ІВІВ ім. В.Є. ТАЇРОВА» в AT Укргазбанк № НОМЕР_1 , а відповідач, в свою чергу, повідомив державного виконавця, що з відкритого в AT «Укргазбанк» рахунку № НОМЕР_1 здійснюються соціальні виплати працівникам підприємства.

При цьому, за ствердженням скаржника, в супереч Закону державний виконавець самостійно не зняв арешт з грошових коштів на спірному рахунку та не розблокував його.

Між тим, скаржник зауважує, що виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці. Водночас, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Підсумовуючи, скаржник вказує, що постанова державного виконавця від 04.11.2021 у виконавчому провадженні №67388839 в частині арешту коштів боржника на рахунку № НОМЕР_1 є протиправною, оскільки всупереч закону перешкоджає виконанню підприємством зобов`язань із здійснення соціальних виплат працівникам товариства, а відтак зняття арешту з грошових коштів боржника ухвалою суду за наслідками розгляду скарги є належним та ефективним способом захисту інтересів боржника у виконавчому провадженні №67388839.

16.02.2022 Болградським відділом державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надано відзив (вх. №4498/22), де зазначено, що 04.11.2021 до Болградського ВДВС у Болградському районі Одеської області надійшов наказ Господарського суду Одеської області № 916/837/21 від 16.09.2021 про стягнення з ДП «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» на користь ПАТ «Агріматко-Україна» суми заборгованості у загальному розмірі 1774612,31 грн.

У зв`язку з вказаним 04.11.2021 державним виконавцем винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження за АСВП № 67388839 та направлено рекомендованим листом сторонам виконавчого провадження, а саме боржнику до виконання, стягувачу до відома; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від загальної суми боргу за виконавчим документом; про арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також, на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (підписана ЕЦП) та про арешт рухомого/нерухомого майна та оголошено заборону на його відчуження. Крім того, 08.11.2021 винесено постанову про розшук майна боржника.

Також, державний виконавець зауважує, що 11.11.2021, у зв`язку з надходженням до відділу ухвали Південно-Західного апеляційного господарського суду № 916/837/21 від 02.11.2021, було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до прийняття остаточного рішення по суті.

Додатково державний виконавець повідомив, що під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах. Однак, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За ствердженням виконавця, на звернення представника ДП «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» від 03.12.2021 стосовно зняття арешту з рахунку: UA4884578, державним виконавцем 07.12.2021 року було надано відповідь про неможливість зняття арешту у зв`язку тим, що надійшла відповідь з АБ «УКРГАЗБАНК» згідно якої вказаний рахунок не заблоковано згідно ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а арештований рахунок не має цільового призначення, що в свою чергу не дає право державному виконавцю винести постанову про зняття арешту з коштів з вищевказаного рахунку.

Враховуючи вищевикладене, заяву представника Державного підприємства «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» державний виконавець вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі відповідних виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 3 ст.327 ГПК України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як вже зазначалось судом, 17.09.2021 господарським судом видано наказ № 916/837/21 про стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» на користь Приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» суму основної заборгованості у розмірі 1 599 865 грн. 48 коп., пені в розмірі 73 496 грн. 81 коп., суми 3% річних в розмірі 18 381 грн. 75 коп., інфляційних втрат в розмірі 56 642 грн. 47 коп. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 26 225 грн. 80 коп.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

04.11.2021 старшим державним виконавцем Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Недєвою Неллі Анатоліївною на підставі заяви ПрАТ «Агріматко-Україна» про відкриття виконавчого провадження винесена відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №67388839.

Пунктом 7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Абзацами 1, 2 ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною 4 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч.ч.1- 3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У відповідності до вищезазначених приписів Закону України «Про виконавче провадження» 04.11.2021 старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №67388839, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ДП «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1952642,54 грн.

Указана постанова була надіслана сторонам виконавчого провадження та банківським установам, зокрема, АТ «Укргазбанк», який листом від 15.11.2021 №БТ-15471 повідомив, що постанова від 04.11.2021 про арешт коштів боржника прийнята банком до виконання 12.11.2021. Крім того, банк надав інформацію, що рахунок боржника № НОМЕР_2 (код валюти 980), відкритий за договором банківського рахунку на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 для здійснення усіх видів операцій з цільовими коштами, що зараховуються від Фонду соціального страхування України, у зв`язку з чим банк не має правових підстав для виконання постанови про арешт коштів боржника від 04.11.2021 в частині накладення арешту на зазначений рахунок

При цьому, додатково банк повідомив, що станом на 12.11.2021 на ім`я боржника також відкрито рахунок № НОМЕР_1 (код валюти 980), залишок коштів на якому становив 56116,59 грн.

Відтак, банком не зазначено цільового призначення спірного рахунку та відсутнє посилання, що вказаний рахунок належить до рахунків із спеціальним режимом їх використання.

Водночас, нормами норми Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що інформацію про рахунки державний виконавець встановлює на підставі документів, які надходять з банку.

Згідно із п.9.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004, виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Нормами Інструкції регламентовані дії банку у разі накладення арешту коштів, а вищезгаданими положеннями ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» - визначено порядок дій банку у разі отримання постанови виконавця про накладення арешту у разі, якщо такі кошти не підлягають арешту.

З урахуванням зазначеного, банком не було виявлено обставин, які б забороняли (перешкоджали) здійснити накладення арешту, а тому зазначений рахунок не має спеціального режиму використання.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Таким чином, судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19 та у постановах Касаційного господарського суду від 09.07.2020 у справі №918/635/18, від 28.10.2020 у справі №916/2290/18.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець накладає арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, накладення арешту на грошові кошти боржника шляхом винесення відповідної постанови є не правом, а обов`язком виконавця.

Судом встановлено, що державний виконавець листом від 04.11.2021 направив постанову відповідачу, позивачу та всім установам банку, в яких було накладено арешти на рахунки відповідача.

Однак, як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази, що від установи банку, в якому відритий спірний рахунок відповідача, до Відділу надходили повідомлення про те, що на відкритому рахунку скаржника звернення стягнення заборонено законом. В матеріалах справи також відсутні листи відповідача (боржника) щодо повідомлення Відділу ДВС про статус вказаного відкритого в АТ «Укргазбанк» рахунку № НОМЕР_1 з документальним підтвердженням зазначеного.

Отже, рахунок боржника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укргазбанк», на грошові кошти якого державним виконавцем накладено арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для здійснення господарської діяльності, включаючи операції по виплаті заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску, оплати податків та зборів та інших обов`язкових зборів та платежів. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України).

Згідно із ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 905/361/19.

Суд бере до уваги, що виплата заробітної плати є не разовим, а періодичним зобов`язанням, розмір якого постійно варіюється.

Боржник не обмежений у праві відкрити декілька поточних рахунків для виплати заробітної плати та інших обов`язкових платежів, а також вимагати зняття арешту з коштів на різних рахунках у різних банках для забезпечення повної та своєчасної виплати заробітної плати, однак, за умови підтвердження суми зобов`язання з виплати заробітної плати та супутніх платежів належними документами.

Проте судом встановлено, що боржник не звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, з проханням не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку № НОМЕР_1 для виплати заробітної плати своїм працівникам, вказавши, у якому саме розмірі в нього виникли зобов`язання з виплати заробітної плати, з якої саме суми коштів він просить зняти арешт, та не додав документів, підтверджуючих ці обставини.

Наказом Мінфіну від 14.04.2015, № 435 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пунктом 1 розділу ІІІ якого встановлено, що страхувальники, крім зазначених у пунктах 5, 6 цього розділу, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з ФО - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у частині подання Звіту за таких осіб зобов`язані формувати та подавати до органів доходів і зборів Звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду.

Звітним періодом є календарний місяць.

Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів подається за формою N Д4 згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Крім того, Наказом Мінфіну від 13.01.2015, № 4 затверджено форму Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку його заповнення та подання, відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ якого розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) з розбивкою по місяцях звітного кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий Розрахунок за календарний рік не подається. Розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент та незалежно від того чи виплачені платником єдиного внеску суми такого внеску фактично після їх нарахування до сплати протягом звітного періоду.

Вищезазначені звіт та податковий розрахунок містять вичерпні достатні відомості про зобов`язання страхувальника щодо виплати заробітної плати та супутніх платежів, відтак є належними документами, які можуть бути підставою для прийняття державним виконавцем рішення про зняття арешту з коштів, що призначені для виплати заробітної плати, на будь-яких поточних рахунках боржника.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З наявних у матеріалах справи доказів також не вбачається, що боржником надавалася державному виконавцю інформація про наявність у ДП «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Указана правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

Крім того, у листі АТ «Укргазбанк» від 15.11.2021 №БТ-15471 банком не повідомлено про неможливість накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 з огляду на заборону, передбачену ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, судом встановлено, що постановою від 04.11.2021 державним виконавцем на підставі ст.26, 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Відтак, з аналізу змісту оспорюваної боржником постанови вбачається, що державний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, а саме: визначив, що не підлягають арешту кошти, що містяться на рахунках боржника стягнення на які заборонено Законом.

Приймаючи рішення про накладення арешту на грошові кошти боржника (скаржника), крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено боржника, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, жодним чином не порушив прав та законних інтересів скаржника.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, виходячи з встановлених обставин, з огляду на зазначені вище норми матеріального та процесуального права, оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що в ході судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення державним виконавцем законодавства або перевищень повноважень при прийнятті постанови від 04.11.2021 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 67388839.

Керуючись ст.ст.2, 13, 76, 86, 234, 339, 340, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» (вх.№2-1497/21 від 17.12.2021) на постанову державного виконавця Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у справі № 916/837/21 відмовити.

Ухвала Господарського суду Одеської області набирає законної сили 22.02.2022 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 22.02.2022.

Суддя О.В. Цісельський