ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року Справа № 923/1462/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі:

позивача-1: Південного офісу Держаудитслужби, м. Одеса, код в ,

позивача-2: Державний навчальний заклад "Білозерське професійно - технічне училище № 6", селище Петровського, код в ,

позивача-3: Херсонської міської ради, м. Херсон, ,

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго", м. Херсон, код в ,

про стягнення 58146,59 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури - прокурор відділу прокуратури Рашевська О.Ю.;

від позивача-1 - не з`явився;

від позивача-2 - не з`явився;

від позивача-3 - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

У відповідності до ч. 1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи.

10 листопада 2021 року заступник керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного навчального закладу "Білозерське професійно-технічне училище № 6" та Херсонської міської ради з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" про стягнення коштів у розмірі 58146,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням прокурора на порушення відповідачем умов Закону України "Про публічні закупівлі" з посиланням на умови укладеного між Державним навчальним закладом "Білозерське професійно-технічне училище № 6" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" договору № 61 від 14.08.2019 про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2021 року визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 15 листопада 2021 року позовну заяву прокурора прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 923/1462/21 визначено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Цією ж ухвалою суд запропонував учасникам провадження у встановлені строки надіслати (надати) до суду: позивачу свої пояснення/міркування щодо заявленого прокурором позову, відповідачам - відзив на позовну заяву (одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, а відповідні докази представити суду), належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів та прокурору та позивачам відповідь на відзив.

Відповідно до ч.3 ст. 120 ГПК України виклик і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Зазначена ухвала суду отримана прокурором, Південним офісом Держаудитслужби, та Херсонською міською радою, про що свідчить повернуті на адресу суду поштові повідомлення з відміткою пошти про вручення (т. 1, а.с. 155-156, 163).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилались судом рекомендованим листом на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, ухвала про відкриття провадження у справі, надіслана на адресу відповідача, повернулась до суду з відміткою Укрпошти щодо причини повернення (досилання) - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місцезнаходження, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Однак, відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом, також, враховано те, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 15.11.2021 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Ухвалами суду від 14 грудня 2021 року та від 27 січня 2022 року у зв`язку з необхідністю забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи судові засідання у справі було відкладено.

У призначене судове засідання 15.02.2022 з`явився лише прокурор, іншими учасниками провадження участі у судовому засіданні повноважних представників не забезпечено.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Від сторін у справі жодних заяв, клопотань про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом, не надходило.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Суд зазначає, що з моменту відкриття провадження у справі у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги відсутність протягом тривалого часу будь-яких клопотань від сторін у справі, в яких останні заперечували б проти розгляду даної справи по суті, враховуючі, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання розумних строків вирішення спору справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Прокурор у судовому засіданні 15.02.2022 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 15.02.2022 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено прокурору про орієнтований час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд,

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що Державним навчальним закладом "Білозерське професійно-технічне училище № 6" було проведено у 2019 році відкриті торги щодо закупівлі твердого палива, загальною вартістю 903318,00 грн.

Учасниками вказаних торгів були наступні суб`єкти господарювання: ТОВ "ПІВДЕННИЙ ПАЛИВНИЙ СКЛАД" з остаточною пропозицією - 659470,00 грн, ТОВ "Таврія Теплоенерго" з остаточною пропозицією - 659604,00 грн, ПП ЕНЕРГОАВЕРС з остаточною пропозицією - 659736,00 грн, ПП "ШАТАНЕЛЬ" з остаточною пропозицією - 687440,00 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю "Паливторг" з остаточною пропозицією - 875367,00 грн, ТОВ "ПОЛИПРОМ СЕРВИС" з остаточною пропозицією - 883080,00 грн.

02 серпня 2019 року за результатами проведення електронного аукціону та розгляду документів учасників, визначено переможцем процедури відкритих торгів ТОВ "Таврія Теплоенерго" з ціновою пропозицією 659604,00 грн. та прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем.

14 серпня 2019 року між Державним навчальним закладом "Білозерське професійно-технічне училище № 6" (наділ - покупець або позивач-2) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" (надалі - продавець або відповідач) був укладений договір про закупівлю № 61 про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору продавець взяв на себе зобов`язання передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити предмет закупівлі - ДК 021:2015:09110000-3 - тверде паливо (вугілля антрацит марки "АМ 13-25" (або еквівалент) (надалі - Товар).

Предметом Договору є закупівля товару, а саме: ДК 021:2015:09110000-3 - тверде паливо (вугілля антрацит марки "АМ 13-25" (або еквівалент) протягом 2019 року (п. 1.1. та п. 1.2. Договору).

Сторони Договору досягли згоди з його істотних умов, визначили предмет договору, якість товару, визначено ціну договору, порядок здійснення оплати, строки поставки товарів, відповідальність сторін та інші умови договору, оскільки сторонами договору досягнуто згоди з усіх істотних умов, він є укладеним та чинний. Зазначений договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами або їх уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2019 року, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань - до їх повного виконання сторонами (п. 10.1. Договору).

Додатком до Договору є специфікація, яка є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 1 до Договору).

Сторонами погоджено ціну Договору - у розмірі 659604,00 грн. та кількість у розмірі 132 тони (п. 2.1 Договору).

В подальшому, сторонами Договору було укладено додаткову угоду до Договору про закупівлю № 61 від 14.08.2019, а саме: додаткову угоду № 1 від 23.09.2019, якою сторони домовились збільшити цінуВугілля кам`яною марки АМ 13-25 за одиницю товару на 10 (десять) відсотків у зв`язку зі зміною ціни такого товару на ринку та зменшити обсяг закупівлі.

Так, за умовами додаткової угоди №1 від 23.09.2019 визначено: передати у власність покупцеві предмет закупівлі ДК 021:2015:091100000-3 - Тверде паливо (Вугілля антрацит марки «АМ 13-25» (або еквівалент) у кількості 120,363 тони; Ціна цього Договору становить 659600,50 грн. Інші умови договору залишено без змін.

Херсонською окружною прокуратурою було проведено перевірку щодо дотримання сторонами Договору вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладанні договорів.

За твердженням прокурора, сторонами внесено зміни до Договору № 61 від 14.08.2019 шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 23.09.2019 в частині збільшення ціни на вугілля марки АМ (фракція 13-25 мм), проте вказані дії сторін є необґрунтованими.

Прокурор вказує, що ТОВ "Таврія Теплоенерго" не надано документального підтвердження коливання ціни на вугілля марки АМ (фракція 13-25 мм) у період з моменту укладення Договору - 14.08.2019 та підстав для внесення змін до Договору.

За твердженням прокурора, збільшивши договірну ціну на 10%, сторони тим самим формально надали вигляд законності зміни ціни закупівлі, в результаті чого до ДНЗ "Білозерське ПТУ № 6" було поставлено твердого палива - вугілля кам`яне марки АМ 13-25 менше.

Прокурор вказує, що додаткова угода № 1 від 23.09.2019 до договору про закупівлю № 61 від 14.08.2019 є нікчемною, оскільки укладена з порушенням вимог п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону «Про публічні закупівлі».

За твердженням прокурора, уклавши додаткову угоду № 1 від 23.09.2019, сторони порушили приписи ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», і як наслідок ТОВ «Таврія Теплоенерго» безпідставно отримано грошові кошти у сумі 58146,59 грн., які підлягають стягненню з останнього.

Зазначені обставини стали підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Таким чином виник спір, якій підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Оскільки позивачами не вживались належні та необхідні заходи для стягнення спірної суми, прокурором доведена наявність бездіяльності позивачів у зверненні до суду з позов для захисту інтересів держави в суді. Більш того, такі заходи не вживались позивачами у розумні строки, тобто з моменту отримання від прокурора відповідної інформації.

Таким чином, прокурор, здійснюючи представництво інтересів держави, з метою захисту її економічних інтересів правомірно звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Херсонської окружної прокуратури підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 185 Господарського кодексу України до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади регулюються Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до приписів зазначеного Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 36 Закону).

Частиною 4 ст. 36 цього Закону передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону).

Згідно ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами та визначено, що Законом України "Про публічні закупівлі" встановлена імперативна норма, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 36 Закону. Зокрема, за п. 2 ч. 4 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Частина 1 статті 37 України "Про публічні закупівлі" встановлювала наслідки укладення договору з порушенням названої частини 4 статті 36, а саме у такому разі договір є нікчемним.

У цьому спорі додаткова угода до договору закупівель вказує на її укладення саме з метою збільшення ціни товару на 10 %.

Суд звертає увагу, що установлена законом неможливість зміни після укладення договору такої істотної його умови, як ціни закупівлі, вказує на необхідність дотримання умов проведеної процедури закупівель, оскільки в іншому випадку нівелюються сама необхідність проведення торгів та визначення їх переможця за основним критерієм «найвигіднішої цінової пропозиції».

Натомість допускання можливості зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій його сторін робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України «Про публічні закупівлі».

Роз`яснення Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору» передбачає, що внесення змін до договору у залежності від ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Відтак, правомірність збільшення ціни за одиницю товару та укладення угод про доповнення договору залежить від наявності коливання цін на ринку з часу укладення договору № 61 від 14.08.2019 до моменту укладення додаткової угоди та документального підтвердження такого коливання.

Як свідчать матеріали справи, між Державним навчальним закладом "Білозерське професійно-технічне училище № 6" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" був укладений договір про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти № 61 від 14.08.2019.

Матеріали справи свідчать, що 12 вересня 2019 року ТОВ "Таврія Теплоенерго" листом за вих. № 511 звернулось до Державного навчального закладу "Білозерське професійно-технічне училище № 6" з пропозицією про внесення змін до договору в частині збільшення ціни на вугілля кам`яна марка АМ 13-25 за одиницю товару на 10 % та зменшити обсяг закупівлі за вказаним договором. До листа додано цінову довідку Херсонської торгово-промислової палати № Ви-123 від 12.09.2019 та № Ви-124 від 16.09.2019.

Відповідно до цінової довідки № Ви-123 від 12.09.2019 (т. 1, а.с. 50) Херсонської торгово-промислової палати ринкова вартість вугілля кам`яна марка АМ 13-25 станом на 12.02.2019 становила 6160,00 грн - 6215,00 грн за тону.

Згідно до цінової довідки № Ви-124 від 16.09.2019 (т.1, а.с. 51) Херсонської торгово-промислової палати ринкова вартість вугілля кам`яна марка АМ 13-25 станом на 26.06.2019 становила 5500,00 грн - 5600,00 грн за тону.

У межах дії Договору його сторони уклали додаткову угоду № 1 від 23.09.2019 за умовою якої здійснили збільшення ціни вугілля кам`яна марка АМ 13-25 за одиницю товару та одночасно зменшили його кількість, яка підлягала поставці.

Так, відповідно змісту зазначеної додаткової угоди, сторонами Договору про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти № 61 від 14.08.2019, у зв`язку із зміною ціни такого товару на ринку внесено зміни щодо кількості товару та його ціни, а саме внесено зміни до наступних пункті договору.

"Пункт 1.1. Розділу 1 «Предмет договору»:

1.1. Продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а Покупець прийняти та оплатити предмет закупівлі ДК 021:2015:09110000-3 - Тверде паливо (Вугілля антрацит марки «АМ 13- 25» (або еквівалент) у кількості 120,363 тони.

2. Пункт 2.1. Розділу 2 «Ціна договору»:

2.1. Ціна цього - Договору визначена Сторонами згідно із специфікацією товару (Додаток 1 до Договору) і на дату підписання Сторонами нього Договору становить 659600,50 грн (Шістсот п`ятдесят дев`ять тис. шістсот гривень 50 коп.), у т ч ПДВ - 0,00 грн (Нудь гривень нуль коп). Сума зменшення становить 3,50 грн."

Матеріали справи свідчать, що відповідачем поставлено позивачу-2 товар за видатковою накладною № РН-119 від 16.09.2019 у кількості 4000 тон, за ціною 4997,00 за тону - Вугілля антрацит марки «АМ 13-25» на суму 19988,00 грн., а також за видатковою накладною № 120 від 23.09.2019 у кількості 116,363 тон, за ціною 5496,70 за тону - Вугілля антрацит марки «АМ 13-25» на суму 639612,50 грн. Всього за цими видатковими накладними поставлено товар у кількості 120,363 тон на загальну суму 659600,50 грн.

Як свідчать матеріали справи, Державним навчальним закладом "Білозерське професійно-технічне училище № 6" платіжним дорученням № 815 від 23.09.2019 сплачено 19988,00 грн та платіжним дорученням № 957 від 27.09.2019 сплачено відповідачу 639612,50 грн на виконання умов Договору №61 від 14.08.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умову договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі.

Тобто, законодавством та Договором передбачено зміну умов договору після його підписання, щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Отже, як слідує з укладеної додаткової угоди, сторони змінювали ціну та кількість товару за договором, уклавши Додаткову угоду № 1 від 23.09.2019 зміна ціни відбувалась з 23.09.2019.

Як на підставу для зміни ціни товару відповідач посилався на коливання ціни на ринку такого товару та надав довідки Херсонської торгово-промислової палати № Ви-123 від 12.09.2019, № Ви-124 від 16.09.2019, в яких вказані ціни на Вугілля антрацит марки «АМ 13-25» станом на 12.09.2019 та на 26.06.2019.

Проте, суд вважає, що вказані довідки Херсонської торгово-промислової палати носять лише інформативний характер, та жодним чином не підтверджують коливання цін на ринку вартості Вугілля антрацит марки «АМ 13-25», а лише підтверджують те, що середньо ринкова вартість Вугілля антрацит марки «АМ 13-25» у вказані періоди станом на 12.09.2019 становила 6160,00 грн - 6215,00 грн за тону та станом на 16.09.2019 становила 5500,00 грн - 5600,00 грн за тону.

Суд зазначає, що порядок закупівель за державні кошти станом на час укладення договору № 61 від 14.08.2019 та додаткової угоди до нього регулювався Законом України «Про публічні закупівлі» № 922-VІІІ від 25.12.2015 (у редакції станом на час їх укладення).

Частина 2 ст. 32 Закону № 922-VІІІ визначала, що за результатами процедури державних закупівель з переможцем торгів укладається договір про закупівлю.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 названого Закону умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку (серед іншого) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Частина 1 статті 37 Закону № 922-VІІІ встановлювала наслідки укладення договору з порушенням названої частини 4 статті 36, а саме у такому разі договір є нікчемним.

У спорі додаткові угоди до договору закупівель вказують на їх укладення саме з метою збільшення ціни на 10 %.

Установлена законом неможливість зміни після укладення договору такої істотної його умови, як ціни закупівлі, вказує на необхідність дотримання умов проведеної процедури закупівель, оскільки в іншому випадку нівелюються сама необхідність проведення торгів та визначення їх переможця за основним критерієм «найвигіднішої цінової пропозиції».

Натомість допускання можливості зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій його сторін робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України «Про публічні закупівлі».

У відповідності до роз`яснення Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотний умов договору", внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" від 07.04.2015 № 3302-05/11398-07, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Враховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу.

Враховуючи приписи Закону України «Про публічні закупівлі» та роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.04.2015 №3302-05/11398-07, суд дійшов висновку, що існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинно бути доведено належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Дослідивши докази щодо підстав зміни ціни, суд встановив наступне.

Так, Додатковою угодою № 1 від 23.09.2019 було внесено зміни до п. 1.1 та п.2.1. Договору, щодо визначення кількості та вартості Товару, а саме - Тверде паливо Вугілля антрацит марки «АМ 13-25», а саме збільшено ціну за одиницю товару на 10 % відсотків та змінено кількість товару, інші умови договору залишено без змін.

Вказані зміни внесено на підставі листа - звернення відповідача від 12.09.2019 вих. № 511 з посиланням на довідки Херсонської торгово-промислової палати № Ви-123 від 12.09.2019 та № Ви-124 від 16.09.2019.

Проте, суд вважає, що вказані довідки Херсонської торгово-промислової палати № Ви-123 від 12.09.2019, № Ви-124 від 16.09.2019 містить лише інформацію про середньоринкову вартість Вугілля антрацит марки «АМ 13-25» станом на 12.09.2019 та станом на 16.09.2019. Разом з тим, у вказаних документах не міститься інформація про коливання ціни Вугілля антрацит марки «АМ 13-25» на ринку (не наведено розрахунок вартості Вугілля антрацит марки «АМ 13-25» станом на попередні календарні дати, у тому числі, на дату подання цінової пропозиції, дату укладення Договору № 61, та Додаткової угоди до зазначеного договору, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення).

Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме відповідного до зміни ціни в договорі факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази суд погоджується з доводами прокурора про те, що збільшення ціни вартості Вугілля антрацит марки «АМ 13-25» (за Додатковою угодою № 1 від 23.09.2019) було необґрунтованим та документально не підтвердженим.

Таким чином, довідки Херсонської торгово-промислової палати № Ви-123 від 12.09.2019 та № Ви-124 від 16.09.2019 не є належним підтвердженням коливання ціни вказаного товару.

При цьому, суд зазначає, що укладення додаткової угоди до Договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору, що не було враховано у вирішенні спору судом апеляційної інстанції.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

За таких обставин, судом встановлено, що Державним навчальним закладом "Білозерське професійно-технічне училище № 6" та ТОВ "Таврія Теплоенерго" зміна ціни товару за додатковою угодою здійснена без належного підтвердження коливання цін у сторону їх збільшення, що є порушенням пункту 2 частини 4 статті 36 Закону № 922-VІІІ. Наявність такого порушення є наслідком визнання додаткових угод нікчемними.

За приписами ч. 2 ст. 208 ГК України визначено, що у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Частинами 1 та 5 статті 216 ЦК України встановлені правила, за якими недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Як було встановлено з матеріалів справи, Державним навчальним закладом "Білозерське професійно-технічне училище № 6" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" за наслідками укладення додаткової угоди до основного договору збільшили ціну товару з одночасним зменшенням її кількості, а безпосередньо ТОВ "Таврія Теплоенерго" отримало відповідну плату за договором, у тому числі суму, яка складає різницю між вартістю вугілля за основним договором та збільшену вартість за додатковими угодами.

Проте, Договір сторонами виконаний не на повну його суму, оскільки відповідно до його пункту 2.1. вартість поставки повинна була скласти 659604,00 грн, а безпосередньо за доданими до матеріалів справи видатковими накладними, поставлено товар на суму 639612,50 грн.

Поряд з цим ТОВ "Таврія Теплоенерго", як сторона Договору фактично поставила до Державного навчального закладу "Білозерське професійно-технічне училище № 6" вугілля на 11,636 кілограм менше ніж за встановлено умовами Договору.

За розрахунком прокурора при виконанні додаткової угоди № 1 від 23.09.2019, ТОВ "Таврія Теплоенерго" безпідставно отримано грошові кошти у сумі 58146,59 грн, що підтверджується наданим прокурором розрахунком (т. 1 а.с. 150).

Таким чином, на користь ТОВ "Таврія Теплоенерго" у 2019 році Державним навчальним закладом "Білозерське професійно-технічне училище № 6" безпідставно було сплачено кошти за товар у сумі 58146,59 грн, які відповідно до положень ст. 216 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути.

Відсутність вимоги Державного навчального закладу "Білозерське професійно-технічне училище № 6" до ТОВ "Таврія Теплоенерго" про поставку вугілля на залишок суми, вказує на фактичну відмову від подальшого виконання його умов, що відповідає положенням частини 1 статті 670 ЦК України, за якою якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

У спорі непередана кількість вугілля не була оплачена, а тому до спірних правовідносин положення названої правової норми застосовуються лише в частині можливої відмови покупця від передачі кількості вугілля, яка не вистачає.

У пунктах 160 та 161 названої вже постанови від 18.06.2021 по справі № 927/491/19 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду надав правові висновки стосовно застосування положень частини 1 статті 670 ЦК України та вказав, що обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України.

Проте, на думку суду такий висновок підлягає застосуванню лише у тому випадку, коли покупець бажав би отримати ту кількість товару, яку обумовив договором, та при цьому сплатив за неї її вартість не отримавши її.

У даному випадку Державний навчальний заклад "Білозерське професійно-технічне училище № 6" не висловило бажання отримати вугілля у більшій кількості, ніж це вказано у договорі, та не сплачувало за таку кількість його вартість.

З огляду на викладене суд вважає, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню приписи частини 1 статті 670 ЦК України в частині вимог про повернення сплаченої суми. Натомість правовою підставою для її стягнення є положення статті 216 ЦК України, оскільки за наслідками нікчемності додаткової угоди ТОВ "Таврія Теплоенерго", як продавець за договором, повинне повернути Державному навчальному закладу "Білозерське професійно-технічне училище № 6" все, що воно одержало на її виконання.

Частина перша статті 162 Господарського процесуального кодексу України регламентує, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої цієї ж статті позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Отже, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У постанові від 04.12.2019 по справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок стосовно застосування цієї правової норми. Суд у пунктах 81, 83 та 86 вказав:

"- предмет позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів,

- підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу,

- правовими підставами позову є зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги,

- саме на суд покладений обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору".

З огляду на викладене, право суду на самостійне надання правової кваліфікації відносинам сторін та правових норм, які підлягають застосуванню для вирішення спору, нерозривне із безпосередньою позицією позивача (прокурора) щодо правової аргументації як вимог, так і характеристики спірних правовідносин. Крім того, у випадку коли позивач (прокурор) самостійно визначає правову підставу позову та предмет позовних вимог (який включає в себе не тільки визначену суму стягнення, але й певну матеріально-правову вимогу, стосовно якої просить прийняти судове рішення) та наполягає на їх обов`язковому застосуванню, суд вправі виходити за обрані позивачем (прокурором) межі (у тому числі межі матеріально-правової вимоги) з метою вирішення наявного спору з певним відхиленням, яке може мати місце у випадку, коли для правильної оцінки характеру правовідносин потребується аналіз інших правових норм, ніж ті, які вказані позивачем (прокурором).

Отже, оскільки прокурор при стягненні спірної суми помилково визначив її правову природу, суд вважає, що вправі вийти за відповідні обрані ним межі правового обґрунтування заявлених вимог.

Відтак, оскільки за наслідками укладення нікчемної додаткової угоди ТОВ "Таврія Теплоенерго" отримало від Державного навчального закладу "Білозерське професійно-технічне училище № 6" додатково та безпідставно 58146,59 грн, а тому за реституцією воно зобов`язане повернути вказану суму. При цьому безпосередньо Державний навчальному закладу "Білозерське професійно-технічне училище № 6" не зобов`язана перед ним поверненням товару, так як його отримання та оплата пов`язані із дією основного договору.

У позові прокурор вказав, що грошові кошти повинні бути стягнуті в дохід місцевого бюджету, проте за названою статтею 216 ЦК України реституція стосується сторін недійсного правочину, а тому ТОВ "Таврія Теплоенерго" повинне повернути отримані кошти саме Державному навчальному закладу "Білозерське професійно-технічне училище № 6", а не іншій особі. Таке повернення пов`язане також з тим, що місцевий бюджет є лише джерелом фінансування, а безпосередньо розпорядником бюджетних коштів та їх платником за договором є Державний навчальний заклад "Білозерське професійно-технічне училище № 6" .

Водночас, суд не сприймає таку невідповідність, як таку, що впливає на обґрунтованість позовних вимог, оскільки вимога прокурора про стягнення вказаної суми фактично є вимогою про здійснення судом реституції, а не безпосередньо вимогою про стягнення заборгованості за невиконаним зобов`язанням.

За таких обставин, вимога прокурора про стягнення з відповідача на користь Державний навчальний заклад "Білозерське професійно-технічне училище № 6" отриманих коштів в сумі 58146,59 грн., підлягає задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо інших доводів сторін у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" (73000, місто Херсон, вул. Пилипа Орлика, будинок 28, квартира 2А, код в ) на користь Державного навчального закладу "Білозерське професійно-технічне училище № 6" (73489, місто Херсон, селище Благовіщенське, вул. 1 Травня, будинок 1, код в ) 58146,59 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія Теплоенерго" (73000, місто Херсон, вул. Пилипа Орлика, будинок 28, квартира 2А, код в ) на користь Херсонської обласної прокуратури (73000, м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 33, код в ) 2270,00 грн компенсації по сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.02.2022.

Суддя С.В. Нікітенко