СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Харків Справа № 905/1309/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Овчаренко О.С.

та за участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вх. № 3635 Д/1)

на рішення Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 (повний текст складено 23.10.2021), ухвалене у складі судді Паляниці Ю.О.

у справі № 905/1309/21

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Карро Транс»

про стягнення 227990 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карро Транс» про стягнення штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу в сумі 227990, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 у справі № 905/1309/21 у задоволенні позову відмовлено.

До Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», яке просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, рішення Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 у справі №905/1309/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карро Транс» про стягнення на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу. Судові витрати просить віднести на рахунок відповідача.

Апелянт вважає, що рішення Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 у справі № 905/1309/21 ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не в повній мірі з`ясовані обставини та досліджені докази, що мають значення для справи.

Зазначає, що відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №1 станції Сартана Донецької залізниці (власник Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовставль»), вагонні ваги перевірялись:

- 06.03.2020 огляд-повірка, ваги визнані придатними для зважування (запис від 13.03.2020, акт №14);

- 04.09.2020 профілактичне обслуговування (акт № 55); держповірка, ваги визнані придатними для зважування (свідоцтво №28/1/М/648 від 04.09.2020, запис від 10.09.2020).

- 04.12.2020 огляд-повірка, ваги визнані придатними для зважування (запис від 09.12.2020, акт №96;

- 04.03.2020 профілактичне обслуговування (акт № 10); держповірка, ваги визнані придатними для зважування (свідоцтво №28/1/М/122 від 04.03.2021, запис від 05.03.2021).

Однак, до позовної заяви помилково додано не повну копію технічного паспорту ваг, яка виготовлена раніше.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.12.2021 апеляційну скаргу залишено без руху, встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме: надати до Східного апеляційного господарського суду уточнення до апеляційної скарги щодо відповідача у справі та апеляційних вимог; надати до Східного апеляційного господарського суду вмотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 у справі №905/1309/21 із зазначенням дати отримання повного тексту рішення, та докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції; надати до Східного апеляційного господарського суду докази на підтвердження наявності у Носульки О.О. та Борисенка Д.В. повноважень на видачу від імені Акціонерного товариства «Українська залізниця» довіреності 06.05.2021 № 2163 адвокату Комісаровій А.В. Роз`яснено скаржнику, якщо апелянт не усуне недоліки апеляційної скарги у строк встановлений судом, вона вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» пропущений процесуальний строк на оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 у справі № 905/1309/21. Відкрито апеляційне провадження та призначено справу № 905/1309/21 до розгляду на 01.02.2022 о 11:00 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 відкладено розгляд справи на 17.02.2022 о 12:00 год.

У судове засідання Східного апеляційного господарського суду 17.02.2022 представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання 08.02.2022.

У судове засідання Східного апеляційного господарського суду 17.02.2022 представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до ч. 11 статті 242 ГПК України. Крім того, з метою належного повідомлення відповідача про відкладення розгляду справи, на веб-сайті «Судова влада України» здійснено публікацію ухвали Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2022.

Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, у зв`язку з чим, переходить до її розгляду по суті.

Згідно з ч. 1 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ч. 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

28.01.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Карро Транс» зі станції Тересва Львівської залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці було направлено за залізничною накладною № 38834040 у вагоні №68702851 вантаж брухт чорних металів, вид 3 відповідно до ДСТУ 4121-2002, вантаж маркований по всій довжині вагона (вантажоодержувач Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь»).

З вказаної накладної вбачається, що:

- маса вантажу 62200 кг;

- спосіб визначення маси на автомобільних вагах заводський №17558 (п.26 накладної №38834040);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п. 28 накладної №38834040).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Разом з тим, під час прибуття вагону № 68702851 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, була проведена перевірка маси вантажу у вказаному вагоні, за результатами якої виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній № 38834040 від 28.01.2021, про що складено акти загальної форми № 8 від 29.01.2021 станції Хуст Львівської залізниці, № 51/ПП від 06.02.2021 станції Сартана Донецької області.

Згідно з комерційним актом № 484809/26 від 07.02.2021 контрольне переважування вагону № 68702851 здійснювалось з розчепкою на справних 150 т вагонних вагах вантажоодержувача (повірка 04.09.2020), за результатами якого виявилось, що вага брутто становила 79850 кг, тара 20900 кг, нетто 58950 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 3250 кг. При комерційному огляді вагона було виявлено наступне: навантаження на рівні бортів, вкрите листами заліза, марковано фарбою; виїмок та поглиблень немає; вагон бездверний, люка зачинені, технічно справний.

Відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №1 станції Сартана Донецької залізниці (власник Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовставль»), вагонні ваги перевірялись:

- 06.03.2020 огляд-повірка, ваги визнані придатними для зважування (запис від 13.03.2020, акт №14);

- 04.09.2020 профілактичне обслуговування (акт № 55); держповірка, ваги визнані придатними для зважування (свідоцтво №28/1/М/648 від 04.09.2020, запис від 10.09.2020).

Також у технічному паспорті ваг наявні відмітки про зміну строків повірки ваг, а саме: огляд-повірка: 1 раз на 3 місяця, держповірка: 1 раз на 6 місяців.

Як зазначалося, рішенням Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 у справі № 905/1309/21 у задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування оскаржуваного рішення судом першої інстанції зазначено, що встановлені у паспорті ЗВВТ інтервали проведення повірок (держповірка 1 раз на 12 місяців, огляд-повірка 1 раз на 6 місяців), суперечать вимогам закону, оскільки станом на момент проведення спірного зважування строк експлуатації вагонних ваг становив більше 10 років (дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 30.08.2010). Вказано, що 07.02.2021 (дата переважування залізницею вагону № 68702851) 150 т тензометричні вагонні ваги, на яких залізницею здійснювалось переважування спірного вантажу, не були придатні для зважування. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відправника штрафу в порядку норм статей 118, 122 Статуту залізниць України у розмірі 227990, 00 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 статті 909 ЦК України та ч. 1 статті 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч. 2 статті 908 ЦК України та ч. 5 статті 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч. 5 статті 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 3 статті 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п. 1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом № 644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, а також статті 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до п. 2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із статтею 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Правильність внесених відомостей до накладної № 38834040 підтверджено підписом представника відправника. Відтак, з оформленням та підписанням накладної №38834040 Товариство з обмеженою відповідальністю «Карро Транс» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні становить 62200 кг.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Таким чином, комерційні акти складаються, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу із даними зазначеними у транспортних документах.

Отже, для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у статті 129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

У відповідності до комерційного акту №484809/26 від 07.02.2021 контрольне переважування вагону № 68702851 здійснювалось з розчепкою на справних 150 т вагонних вагах вантажоодержувача, за результатами якого виявилось, що вага брутто становить 79850 кг, тара 20900 кг, нетто 58950 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 3250 кг.

Зважування здійснювалось за допомогою засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) - вагонних ваг.

Відповідно до п. 1.1 1.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом №442 від 31.07.2012 Міністерства інфраструктури України, остання розроблена відповідно до положень Законів України «Про метрологію та метрологічну діяльність» і спрямована на забезпечення єдності вимірювань, безпеки руху поїздів, схоронності вантажів під час перевезень залізничним транспортом. Інструкція визначає загальні положення, порядок обліку, встановлення, метрологічного забезпечення та обслуговування засобів ваговимірювальної техніки, вимоги до залізничних колій, де встановлюються вагонні ваги, структуру управління ваговим господарством на залізничному транспорті, порядок здійснення контролю за станом засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті. Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України, діяльність яких пов`язана із застосуванням, розробленням, виготовленням, продажем, прокатом та обслуговуванням засобів ваговимірювальної техніки, призначених для визначення маси вантажів, які перевозяться залізничним транспортом України, і за результатами зважування на яких оформлюються перевізні документи.

Згідно з п. 3.46, 3.47 вказаної Інструкції передбачено, що не допускається заїзд рухомого складу на вагонні ваги, які не пройшли необхідного діагностичного обстеження, мають прострочені терміни повірки чи огляду-перевірки або мають видимі деформації, тріщини в опорних частинах важелів та в елементах фундаменту, стійок, балок (поздовжніх та поперечних). Не допускається зважування вантажів, що перевозяться залізницями, на ЗВВТ, у яких зокрема прострочені терміни повірки, прострочені терміни огляду-перевірки.

Повірка та обслуговування ЗВВТ повинні проводитися відповідно до інтервалів, наведених в додатку 3 до цієї Інструкції (п. 5.33 Інструкції), яким визначено, зокрема, що огляд-перевірка ваг (після закінчення строку служби, встановленого експлуатаційною документацією виробника, а також для вагонних ваг після модернізації) проводиться 1 раз на 3 місяці.

Згідно з п. 5.37 зазначеної Інструкції своєчасність проведення повірки, огляду-перевірки, діагностичного обстеження, приведення вагонних ваг у відповідність із проектною та конструкторською документацією забезпечує власник вагонних ваг.

Разом з тим, відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №1 станції Сартана Донецької залізниці (власник Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовставль»), вагонні ваги перевірялись:

- 06.03.2020 огляд-повірка, ваги визнані придатними для зважування (запис від 13.03.2020, акт №14);

- 04.09.2020 профілактичне обслуговування (акт № 55); держповірка, ваги визнані придатними для зважування (свідоцтво №28/1/М/648 від 04.09.2020, запис від 10.09.2020).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 07.02.2021 (дата переважування залізницею вагону № 68702851) 150 т тензометричні вагонні ваги, на яких залізницею здійснювалось переважування спірного вантажу, не були придатні для зважування, оскільки остання перевірки ваг здійснювалась 04.09.2020.

Відомостей щодо проведення наступного огляду - повірки 04.12.2020, який здійснюється 1 раз на 3 місяці, наданий до суду першої інстанції технічний паспорт ваг не містить.

Крім того, колегія суддів зауважує, що наявні відмітки про зміну строків повірки ваг наявні у технічному паспорті, а саме: огляд-повірка: 1 раз на 3 місяця, держповірка: 1 раз на 6 місяців, суперечать п. 5.33 Інструкції, оскільки станом на момент проведення спірного зважування строк експлуатації вагонних ваг згідно з даними паспорту становив більше 10 років (дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 30.08.2010).

Водночас, апелянтом до апеляційної скарги надано копію технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №1 станції Сартана Донецької залізниці (власник Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовставль») з якого вбачається, що вагонні ваги перевірялись:

- 06.03.2020 огляд-повірка, ваги визнані придатними для зважування (запис від 13.03.2020, акт №14);

- 04.09.2020 профілактичне обслуговування (акт № 55); держповірка, ваги визнані придатними для зважування (свідоцтво №28/1/М/648 від 04.09.2020, запис від 10.09.2020).

- 04.12.2020 огляд-повірка, ваги визнані придатними для зважування (запис від 09.12.2020, акт №96;

- 04.03.2020 профілактичне обслуговування (акт № 10); держповірка, ваги визнані придатними для зважування (свідоцтво №28/1/М/122 від 04.03.2021, запис від 05.03.2021).

Апелянт зазначає, що до позовної заяви помилково додано не повну копію технічного паспорту ваг, яка виготовлена раніше, а тому на думку останнього, долучена до апеляційної скарги копія технічного паспорту на ваги не є новим доказом, а лише уточненням.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що копія технічного паспорту ваг, яка долучена до апеляційної скарги не є новим доказом та звертає увагу останнього на те, що при зверненні до суду з відповідними вимогами, згідно норм статті 129 Конституції України та статей 73, 74 ГПК України, саме позивач має довести такі вимоги певними доказами.

Відповідно до ч. 3 статті 269 зазначеного Кодексу докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (правова позиція, наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18).

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ч. 2 статті 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Отже, обов`язок надання до позовної заяви всіх наявних у позивача доказів покладено саме на нього.

Судом першої інстанції були створені всі належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, однак позивач під час розгляду справи № 905/1309/21 не звертався до суду з клопотанням про поновлення строку та долучення до матеріалів справи доказів, які не були подані разом з позовною заявою, а саме: копії технічного паспорту ваг зі змінами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що надана апелянтом до скарги копія технічного паспорту ваг, не може бути прийнята судом до уваги.

Приймаючи до уваги наведене, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вх. № 3635 Д/1) задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 у справі № 905/1309/21 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вх. № 3635 Д/1) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 у справі № 905/1309/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 17.02.2022 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 21.02.2022.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін