ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

21 лютого 2022 року Справа № 915/144/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства «Светолюкс-Николаев» (54028, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, буд. 81/24, )

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032) в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (54001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, )

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

08.02.2022 позивачем подано до господарського суду Миколаївської області позовну заяву, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором на постачання товару №52-123-01-21-07139 від 15.09.2021 у розмірі 167734,08 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач не виконав зобов`язання за договором щодо оплати отриманого товару.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/144/22 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням тих чи інших процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Таким чином, правом підписувати позовні заяви від імені юридичної особи наділено виключно осіб, які діють відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника за довіреністю.

Відповідно до наведеного вище, можливості передання одноосібним виконавчим органом приватного підприємства повноважень представництва юридичної особи в суді шляхом видання наказів, не передбачено.

Крім того, господарський суд звертає увагу на те, що в наказі №553 від 26.01.2020 не йдеться про уповноваження фінансового директора Сівака В.А. на підписання позовних заяв.

При цьому, з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (частина перша статті 7 Закону № 755-IV).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Судом встановлено, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, на момент подання позовної заяви до господарського суду лише директор Добрушкін М.Е. має право діяти від імені Приватного підприємства «Светолюкс-Николаев» в порядку самопредставництва без довіреності.

Суд констатує, що за обставин відсутності у позовній заяві доказів щодо наявності повноважень на самопредставництво, відсутність даних у реєстрі, у суду відсутні підстави вважати, що позовну заяву від 04.02.2022 підписано уповноваженою особою.

Суд вважає за доцільне звернутися до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом" (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою".

Отже, не можна вважати формалізмом повернення позовної заяви, яку підписано особою щодо повноважень якої на її підписання можуть бути обґрунтовані сумніви.

Схожої правової позиції дотримується і Верховний Суд в подібних правовідносинах, зокрема, в постанові від 09 квітня 2019 р. у справі № 912/1398/18.

За приписами п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною 6 ст. 174 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи, що позовну заяву подано без додержання ч. 2 ст. 162 ГПК України, а саме, позовну заяву підписано особою, повноваження якої на її підписання належним чином не підтверджено, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви і доданих до неї документів на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовну заяву з доданими до неї документами повернути позивачу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки, передбачені ст.ст.256, 257 ГПК України, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя В.О.Ржепецький