ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" лютого 2022 р. м. Одеса № 916/409/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О. розглянувши матеріали позовної заяви за вх. № 429/22 від 17.02.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЄР-КАРБО» (вул. Одеська, 58, корп. 7, кв. 25, м. Одеса, 65031) до Дочірнього підприємства охоронної фірми «КОЗАЦЬКА ВАРТА»/Підприємства українського козацтва/- «ОДЕСЬКА КОЗАЦЬКА ВАРТА» (просп. Добровольського, буд. 133, м. Одеса, 65011);

про визнання правочину недійсним, зобов`язання укладення договору.

ВСТАНОВИВ:

17.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАЄР-КАРБО» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства охоронної фірми «КОЗАЦЬКА ВАРТА»/Підприємства українського козацтва/- «ОДЕСЬКА КОЗАЦЬКА ВАРТА», в якій просить суд:

- визнати недійсним та таким, що був укладений під впливом обману договір оренди нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, 32-Б між ФОП - Міклін Василем Васильовичем та ДПОФ «КОЗАЦЬКА ВАРТА»/Підприємства Українського Козацтва/«ОДЕСЬКА КОЗАЦЬКА ВАРТА», в особі Герасименко Івана Сафроновича;

- зобов`язати ДПОФ «КОЗАЦЬКА ВАРТА»/Підприємства Українського Козацтва/«ОДЕСЬКА КОЗАЦЬКА ВАРТА», в особі Герасименко Івана Сафроновича, укласти з ТОВ «ФАЄР КАРБО», в особі директорки - Беціян Юлії, договір оренди приміщення, яке знаходиться за адресою: Одеська область м. Одеса, вулиця Хаджибеївська дорога, 32-А, приміщення під літерою «Ж», відповідно до технічного паспорту приміщення та проекту договору, поданого позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в особі керівника Герасименко І.С. було введено в оману орендаря ФОП Мікліна В.В. за договором оренди від 01.06.2018 та суборендаря ТОВ «ФАЄР-КАРБО» за договором суборенди №0603/19 від 06.03.2019, а саме щодо інформації про об`єкт оренди, його призначення та місцезнаходження, на підставі чого позивач вважає, що договір оренди від 01.06.2018 є недійсним та необхідним є укладення нового договору оренди.

Згідно з п.п. 8,9 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява, серед іншого, має містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частинами 4 та 5 статті 91 ГПК України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Отже, положення ст.162 ГПК України покладають на позивача обов`язок при поданні позовної заяви надати суду не тільки розрахунок витрат, які останній вже поніс у зв`язку з поданням позову, а ще надати розрахунок витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи. При цьому, з урахуванням положень ст.129 ГПК України, визначення позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, має значення при вирішенні судом питання розподілу судових витрат між сторонами за результатами вирішення спору по суті.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 ст. 6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з ч.10 ст.174 ГПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЄР-КАРБО» її було подано з порушенням вимог ст.ст. 162,164,174 ГПК України, оскільки:

- позивач у позовній заяві не зазначив щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- на підтвердження виконання процесуального обов`язку зі сплати судового збору заявником було додано до позовної заяви квитанції №ПН4137 від 28.12.2021 на суму 2270,00 грн та № ПН2663 від 04.01.2022 на суму 2711,00 грн. Проте, як вбачається з Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)» квитанції №ПН4137 від 28.12.2021 на суму 2270,00 грн та № ПН2663 від 04.01.2022 на суму 2711,00 грн вже надавалась Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЄР-КАРБО» як доказ сплати судового збору під час звернення до суду із позовною заявою у межах справи №916/42/22. Отже, вказане свідчить про ненадання позивачем доказів сплати судового збору за подану позовну заяву у встановленому законом порядку, адже сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви у справі № 916/42/22 не може бути зарахований за подачу нової позовної заяви у даній справі;

- позивачем не наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З урахуванням наявності вищевикладених недоліків, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЄР-КАРБО» підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків.

Керуючись ст.ст. 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЄР-КАРБО» за вх. №429/22 від 17.02.2022 залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду:

- письмових відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- доказів сплати судового збору за подання позову в сумі 4962,00 грн;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили 22.02.2022 та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О. Бездоля