ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.01.2022 Справа №905/1906/21
Суддя - Говорун О.В.
Секретар судового засідання - Блохіна Ю.В.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателлит".
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Володарський "Райагрохім".
Про стягнення 584308,38 грн.
Представники учасників справи:
від позивача Литвин А.Б.;
від відповідача Коростельов С.В.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателлит" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володарський "Райагрохім" (далі - відповідач) про стягнення 584308,38 грн.
26.11.2021 до суду надійшов відзив в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з посиланням на те, що причиною неналежного виконання зобов`язань відповідачем стали форс-мажорні обставини, зокрема, несприятливі погодні умови, що суттєво знизило кількість вирощеного постачальником насіння соняшнику, отже, вина відповідача в порушенні зобов`язання відсутня, а відтак підстави для притягнення відповідача до відповідальності в заявленому позивачем розмірі є несправедливими та надмірно великими, у зв`язку з чим просить зменшити розмір неустойки (штрафу) до 5% від вартості непоставленого товару.
Також, зазначив, що незважаючи на відсутність будь-якої вини відповідача щодо поставки товару не у повному обсязі, відповідач запропонував позивачу сплатити компенсацію в розмірі 400000 грн, для покриття можливих збитків позивача.
09.12.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зокрема зазначено, що виходячи з предмету укладеного договору, відповідач був зобов`язаний саме поставити товар, а не вирощувати та збирати його. Відповідач не вжив всіх можливих заходів спрямованих на належне виконання умов договору поставки, зокрема шляхом придбання товару у третіх осіб та подальшої поставки такого товару позивачу. Також, відповідачем не дотримано умов договору про повідомлення позивача щодо настання форс-мажорних обставин (п.9.2 договору). За змістом п.9.3 договору, інформація про дій обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою палатою України. Відсутність письмового повідомлення, а також несвоєчасне сповіщення про настання обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань за договором. Відповідач не доклав жодних зусиль по зведенню до мінімуму всіх можливих несприятливих наслідків та за для виконання умов договору. Клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій є безпідставним та необґрунтованим.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Згідно з п.2.1 договору, загальна кількість товару в заліковій вазі становить 1000 тон +- 5% за вибором покупця.
Відповідно до п.3.4 договору, загальна вартість товару, що постачається, на дату укладення цього договору становить 10295820 грн, з урахуванням п.2.1 цього договору, що складає еквівалент у сумі 385034,41 доларів США згідно курсу НБУ на момент укладення договору.
Згідно з п.4.1 договору, поставка товару здійснюється партіями автомобільним транспортом у строк з 01.09.2020 - 30.09.2020…
Відповідно до наданих позивачем видаткових накладних №20 від 22.08.2020, №21 від 23.08.2020, №22 від 26.08.2020, №23 від 27.08.2020, №25 від 28.08.2020, №27 від 03.09.2020, №28 від 05.09.2020, №29 від 06.09.2020, №30 від 08.09.2020, №31 від 10.09.2020, №32 від 14.09.2020, №33 від 22.09.2020, №34 від 24.09.2020, №35 від 25.09.2020, №36 від 26.09.2020, №37 від 28.09.2020, з урахуванням коригувань до вказаних накладних, відповідачем було поставлено 716,24 тон товару (а.с.24-55).
Доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо поставки товару у кількості 283,76 тон на суму 2921541,88 грн надано не було.
22.10.2020 позивач направив відповідачу претензію, у якій повідомив, що на виконання умов укладеного договору від 17.07.2020, станом на 22.10.2020, відповідачем поставлено товар в обсязі 716,24 тон, кількість непоставленого товару складає 283,76 тони, що є порушенням умов договору, у зв`язку з чим, просить у семиденний строк з моменту отримання цієї претензії сплатити суму штрафу у розмірі 876462,56 грн, як передбачено п.8.2 договору. У разі невиконання заявлених умов у цій претензії, позивача буде змушений звернутись до суду (а.с.19-20).
22.10.2020 позивач направив відповідачу повідомлення, в якому зазначив, що пунктом 8.2 договору внормовано право покупця у разі якщо прострочення поставки перевищує 6 календарних днів, в односторонньому порядку відмовитись від виконання договору, при цьому постачальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару. Таким чином, з огляду на не здійснення вами поставки до 22.10.2020, керуючись положенням договору позивач повідомляє відповідача про відмову від виконання договору в односторонньому порядку та здійснює нарахування штрафу у розмірі 30% від вартості непоставленого товару за прострочення виконання зобов`язання більше ніж на 6 календарних днів (а.с.21-22).
Відповідач позивачу надав відповідь у якій зазначив, що причини невиконання належним чином укладеного договору пов`язані з несприятливими кліматичними умовами та запропонував сплатити компенсацію в розмірі 400000 грн (а.с.56).
03.11.2020 відповідач надав відповідь на претензію позивача, у якій повідомив, що врожайність соняшника у 2020 році виявилась вкрай низькою, у зв`язку несприятливими погодними умовами, про що було повідомлено позивача, та з урахуванням вказаного, відповідач запропонував позивачу поставити соняшник або іншу продукцію з врожаю 2021 року, оскільки відповідач планує засіяти соняшником 291 га, та пропонує поставити в повному обсязі врожай ТОВ "Сателлит" (а.с.57).
Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.712 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 та 2 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір, відповідно до ст.629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі, якщо поставка товару покупцеві була здійснена пізніше встановленого строку, або в обсягах менших, ніж встановлено договором - постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару. В разі якщо прострочення поставки перевищує 6 календарних днів, покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від виконання цього договору, при цьому постачальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20% від вартості недопоставленого товару.
Враховуючи доведеність факту невиконання відповідачем зобов`язань з поставки товару за укладеним з позивачем договором, приймаючи до уваги погоджену сторонами відповідальність за невиконання такого зобов`язання, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахованого штрафу, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язань з поставки за договором понад 6 календарних днів, суд дійшов висновку, що здійснений позивачем розрахунок є арифметично вірним, а отже вимога про стягнення штрафу в розмірі 584308,38 грн є такою, що підлягає задоволенню повністю.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру (неустойки) штрафу до 5% від вартості непоставленого товару згідно з договору від 17.06.2020, суд зазначає наступне.
В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що порушення умов договору поставки відбулось не через вину відповідача, а через форс-мажорні обставини. Відповідач неодноразово попереджав про настання таких обставин та загрози невиконання умов договору щодо поставки товару. Позивач через невиконання відповідачем зобов`язань не зазнав будь-яких збитків. На переконання позивача сума штрафу є несправедливою та надмірно великою.
Згідно з ч.1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.
Відповідно до ч.1,2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За приписами статті 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється лише від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Жодна із сторін не відповідає за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у разі настання таких подій як повінь, пожежа, землетрус чи інших стихійних лих, а також воєнних дій, заколотів, державних збройних конфліктів чи інших обставин, якщо ці обставини настали після підписання сторонами даного договору і не залежать від їх волі. Якщо яка-небудь із обставин форс-мажору перешкоджає виконанню однією з сторін своїх зобов`язань, в період дії договору, то даний договір може бути продовжений на строк протягом якого діє така обставина (п.9.1 договору).
Згідно з п.9.2 договору, сторона, для якої виконання зобов`язань згідно договору стало неможливим внаслідок настання обставин форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше ніж через 10 днів після початку їх виникнення, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин.
Інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою Палатою України. Відсутність письмового повідомлення, а також несвоєчасне сповіщення про настання обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань за Договором (п. 9.3 договору).
Викладене кореспондується із положенням Цивільного та Господарського кодексів України, зокрема:
Згідно з частиною четвертою статті 219 ГК України, сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин. Також частиною першою статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Також, за змістом ч.1 ст.141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Отже, як визначено нормами наведеного законодавства та умовами договору поставки, настання форс-мажорних обставин має бути засвідчене сертифікатом, виданим торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.
В той же час, відповідачем, на підтвердження настання обставин непереборної сили, не надано відповідного сертифікату ТПП.
За змістом ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Штраф в розмірі 20% від вартості недопоставленого відповідачем товару позивачу не може вважатись несправедливим та надмірно великим.
Враховуючи те, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладений в клопотання про зменшення розміру штрафу, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання.
За таких обставин, вимоги позивача про стягнення штрафу з відповідача за порушення зобов`язань з поставки насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року за укладеним з позивачем договором підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судові витрати, за приписами ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.129, 236-238 ГПК України, господарський суд
Позов задовольнити повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.02.2022.

Суддя О.В. Говорун