ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1200/21

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Котух Дмитра Володимировича

до Фізичної особи - підприємця Бережнюк Віталія В`ячеславовича

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: Петрова А.В. (ордер серія ОД № 320141 від 12.12.2021 року);

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Котух Дмитро Володимирович (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Бережнюк Віталія В`ячеславовича (далі - Відповідач) в якій просить стягнути 51 432,15 грн - основного боргу, 13 926,83 грн пені, 2 834,33 грн 3 % річних та 7 681,07 грн інфляційних.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.01.2020 року між ФОП Горбуновим В.В. та ФОП Бережнюк В.В. було укладено договір купівлі - продажу № 1401-01, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти оплатити вартість переданого товару. Оплата товару здійснюється покупцем на умовах зазначених у специфікації до цього договору.

Позивач зазначає, що в порушення п. 4.1. договору та п. 3 специфікації відповідачем своєчасно не здійснено платежів в строк, внаслідок чого станом на 23.12.2021 року заборгованість становить 51 432,15 грн.

28.08.2020 року між ФОП Горбуновим В.В. та ФОП Котух Д.В. було укладено договір № 28/08-2020 про відступлення права вимоги, згідно умов якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно договору № 1401-01 купівлі продажу від 14.01.2021 р. (основний договір), а новий кредитор приймає права вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором. Сума вимоги за вказаним основним договором становить 51 432,15 грн.

Позивач, за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати поставленого товару, відповідно до п. 6.3. Договору та ст. 625 ЦК України нарахував 13 926,83 грн пені, 2 834,33 грн 3 % річних та 7 681,07 грн інфляційних, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 30.12.2021 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "26" січня 2022 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.01.2022 року заяву Фізичної особи - підприємця Котух Дмитра Володимировича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, вирішено судове засідання у справі призначене на "26" січня 2022 р. об 11:30 год. провести в режимі відеоконференції та проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (www.court.gov.ua).

Судове засідання 26.01.2022 року не відбулось з причин тимчасової втрати працездатності судді Романюка Р.В.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.01.2022 року розгляд справи призначено на "10" лютого 2022 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.02.2022 року розгляд справи відкладено на "17" лютого 2022 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.02.2022 року заяву Фізичної особи - підприємця Котух Дмитра Володимировича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, вирішено судове засідання у справі призначене на "17" лютого 2022 р. об 12:00 год. провести в режимі відеоконференції та проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (www.court.gov.ua).

Представник позивача в судовому засіданні 17.02.2022 року позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 17.02.2022 року не з`явився. До господарського суду повернулися ухвали суду від 30.12.2021 року та від 28.01.2022 року, з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", яка направлялася на адресу відповідача, вказану в позовній заяві - 33016, м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 20, кім. 10. Також, до господарського суду повернулася ухвала суду від 28.01.2022 року, з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання", яка направлялася на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - 33028, м. Рівне, вул. Хутірська, 7.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійсненого на запит від 09.02.2022 року за кодом 83, місцезнаходження відповідача ФОП Бережнюк В.В. - 33028, м. Рівне, вул. Хутірська, 7.

Слід зазначити, що Господарським судом Рівненської області 10.02.2022 року рекомендованими листами на адреси відповідача ФОП Бережнюк В.В. направлено копії ухвали суду від 10.02.2022 року.

Відповідно до реєстру на відправку рекомендованої кореспонденції від 10.02.2022 року та списку № 2450 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, судом направлено ухвали суду від 10.02.2022 року: на адресу - 33016, м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 20, кім. 10 (відправлення № 782); на адресу - 33028, м. Рівне, вул. Хутірська, 7 (відправлення № 774).

Згідно інформації, яка міститься на офіційному сайті Укрпошта: відправлення № 782 15.02.2022 року відправлення не вручене під час доставки: інші причини; відправлення № 774 15.02.2022 року відправлення не вручене під час доставки: інші причини (17.02.2022 року повернення за зворотною адресою: адресат відсутній за вказаною адресою).

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи.

Інші адреси відповідача, ніж та, яка зазначена у ЄДР та яку позивач зазначив у позовній заяві, суду не відома.

Приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

На підставі зазначеного, відповідно до ст. 242 ГПК України, ухвали суду від 30.12.2021 року, від 28.01.2022 року та від 10.02.2022 року вважаються врученими, а відповідач таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Крім того, суд зазначає, що статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, враховуючи, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

14.01.2020 року між Фізичною особою підприємцем Горбуновим Віталієм Віталійовичем (продавець) та Фізичною особою підприємцем Бережнюк Віталієм В`ячеславовичем (покупець) укладено Договір № 1401-01 купівлі - продажу (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2. Договору, відповідно до умов цього договору, продавець зобов`язаний передати у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити вартість переданого товару (надалі іменується товар). Сума цього договору є сумою всіх специфікацій, зазначених у додатках до цього договору.

Згідно п. 2.1. п. 2.2. Договору, перелік, кількість, вартість товару зазначаються у специфікаціях, зазначених у додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною, порядок та умови поставки товару, порядок та умови розрахунків за товар зазначаються у договорі, але за взаємною згодою сторін, можуть бути змінені та зміни зазначені у специфікаціях до договору. Право власності на товар виникає у покупця з моменту повного розрахунку за отриманий товар продавцем.

Оплата товару здійснюється покупцем на умовах зазначених у специфікації до цього договору (п. 4.1. Договору).

Пунктами 6.1., 6.3. та 6.4. Договору передбачено, що у випадку порушення договору, винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та )(або) чинним законодавством України. За прострочення здійснення розрахунку за товар продавець має право вимагати повернення товару, покупець зобов`язаний за вимогою продавця виплатити останньому пеню у розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється лише в момент виконання зобов`язання. Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України щодо припинення нарахування штрафних санкцій через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано для цього договору не застосовується.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020 року. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 7.1. та п. 7.3. Договору).

Згідно з п. 1 п. 4 специфікації № 116 від 14.01.2020 р. (додаток № 1 до договору купівлі - продажу № 1401-01 від 14.01.2020 р.), ціна на товар зазначена на умовах отримання товару на складі продавця. Сума товару зазначеного в специфікації № 116 становить 51 432,15 грн, у т. ч. ПДВ 00 грн. Порядок розрахунків: Перша частина становить 12 000,00 грн, у т. ч. ПДВ 00 грн, повинна бути перерахована в строк до 14.01.2020 року. Друга частина становить 19 716,10 грн, у т. ч. ПДВ 00 грн, повинна бути перерахована в строк до 14.02.2020 року. Друга частина становить 19 716,05 грн, у т. ч. ПДВ 00 грн, повинна бути перерахована в строк до 14.03.2020 року. Ціна устаткування змінюється у випадку зміни курсу гривні відносно USD, встановленого на сайті https://kurs.com.ua/ Комерческий (далі по тексту «курс гривні») на день оплати більш ніж на 0,01 % у порівнянні з курсом гривні в день підписання даної специфікації. Така зміна відбувається автоматично і не потребує додаткового узгодження сторін і буде обов`язковою для сторін (у тому числі для оплати покупцем). Ціна устаткування перераховується за наступною формулою: S1 = (A1/A0) x S0, де: S0 первісна ціна устаткування, S1 ціна устаткування на момент оплати, A1 вартість USD за курсом гривні на момент оплати, A0 вартість USD за курсом гривні на момент підписання специфікації. При збільшенні курсу гривні відносно USD в день оплати, у порівнянні із курсом, встановленим на день підписання даної специфікації, оплата здійснюється без перерахунку зміни вартості продукції з подальшою доплатою на підставі коригувального рахунку протягом 3 календарних днів з дати отримання покупцем коригувального рахунку.

ФОП Горбуновим В.В., на виконання умов Договору передано товар (швейні промислові машини Jack A4 та швейну промислову машину Jack JK799S-4-M03/333) у кількості 4 шт на загальну суму 51 432,15 грн, що підтверджується видатковою накладною № 408 від 16.01.2020 р. на суму 51 432,15 грн.

Видаткова накладна, підписана сторонами свідчить про те, що продавець передав товар відповідачу на загальну суму 51 432,15 грн, а відповідач в свою чергу прийняв товар.

Проте, відповідач в добровільному порядку взяті на себе зобов`язання з оплати товару не виконав, жодних заперечень щодо якості чи факту отримання товару не висловив.

Про належне виконання ФОП Горбуновим В.В. своїх зобов`язань за договором також свідчить відсутність з боку відповідача письмових претензій та повідомлень про порушення продавцем умов договору.

Заборгованість за передані швейні машини відповідача складає 51 432,15 грн.

28.08.2020 року між Фізичною особою підприємцем Горбуновим Віталієм Віталійовичем (первісний кредитор) та Фізичною особою підприємцем Котух Дмитром Володимировичем (новий кредитор) укладено Договір № 28/08-2020 про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1.1. - п. 1.3. Договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з Договору № 1401-01 купівлі продажу від 14.01.2020 року (далі - основний договір), а новий кредитор приймає право вимоги що належне первісному кредитору, за основним договором. Сума вимоги за вказаним основним договором становить 51 432,15 грн. З цього договору випливає, що новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з основного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору. Основний договір не містить заборони щодо заміни кредитора у зобов`язанні, а також не містить заборони щодо заміни кредитора без згоди боржника.

Згідно п. 2.1. Договору про відступлення права вимоги, передання права вимоги до боржника за основним договором від первісного кредитора до нового кредитора відбувається на безоплатній основі.

Пунктом 4.1. Договору про відступлення права вимоги сторони передбачили, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 5.1. Договору про відступлення права вимоги).

Вказані договір купівлі продажу, договір про відступлення права вимоги та Додаток № 1 (специфікація) підписані повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Отже, сторони за Договором про відступлення права вимоги погодили що новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з основного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.

Позивач звертався до відповідача з листом вимога № 08/09-21/1 від 08.09.2021 року, з проханням погасити заборгованість, сплативши кошти в сумі 51 432,15 грн. Дана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Доказів сплати відповідачем позивачу заборгованості в сумі 51 432,15 грн за передані швейні машини суду не подано.

Враховуючи порушення відповідачем термінів виконання грошових зобов`язань за договором купівлі продажу № 1401 -01 від 14.01.2020 року, позивачем відповідно до п. 6.3. Договору та ст. 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 13 926,83 грн пені (з 14.01.2020 р. по 20.12.2021 р.), 2 834,33 грн 3 % річних (з 14.01.2020 р. по 20.12.2021 р.) та 7 681,07 грн інфляційних втрат (з січня 2020 р. по листопад 2021 р.).

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (ст. ст. 514, 515 ЦК України).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з положеннями пункту 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 2.5., 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Згідно з приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 3.1., 3.2 та 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, враховуючи, що факт поставки товару на виконання умов Договору купівлі продажу № 1401-01 від 14.01.2020 року, підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів сплати повної вартості за отриманий товар, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з Фізичної особи - підприємця Бережнюк Віталія В`ячеславовича 51 432,15 грн заборгованості.

Перевіривши подані розрахунки та період нарахування пені, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку та періодів нарахування. Так зокрема, позивачем не враховано, що період часу, за який нараховується пеня починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане. Відтак, враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, пеня за період з 15.01.2020 року по 20.12.2021 року (на суму 12 000,00 грн з 15.01.2020 р. по 20.12.2021 р.; на суму 19 716,10 грн з 15.02.2020 р. по 20.12.2021 р.; на суму 19 716,05 грн з 15.03.2020 р. по 20.12.2021 р.) складає 13 917,01 грн (при заявленому 13 926,83 грн), а отже обґрунтованою судом визнається саме ця сума.

Перевіривши період нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку та періодів нарахування. Так зокрема, позивачем при нарахуванні 3 % річних враховано останній день сплати за товар. Разом з тим, позивачем при нарахуванні інфляційних втрат не враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, 3 % річних за період з 15.01.2020 року по 20.02.2021 року складають 2 833 грн 35 коп (при заявленому 2 834,33 грн), та інфляційних втрат за період з лютого 2020 року по листопад 2021 року складають 7 459 грн 85 коп (при заявленому 7 681,07 грн),а отже обґрунтованими судом визнаються саме ці суми.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 2 263,06 грн покладається на відповідача, а решта - на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Бережнюк Віталія В`ячеславовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Котух Дмитра Володимировича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) 51 432,15 грн (п`ятдесят одну тисячу чотириста тридцять дві гривні 15 коп) заборгованості, 13 917,01 грн (тринадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять гривень 01 коп) пені, 2 833,35 грн (дві тисячі вісімсот тридцять три гривні 35 коп) 3 % річних, 7 459,85 грн (сім тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 85 коп) інфляційних втрат та 2 263,06 грн (дві тисячі двісті шістдесят три гривні 06 коп) витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Фізична особа - підприємець Котух Дмитро Володимирович ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ).

Відповідач (боржник): Фізична особа - підприємець Бережнюк Віталій В`ячеславович ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17 лютого 2022 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк