ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2022 р. м.Львів Справа №914/1459/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

секретар судового засідання Кришталь М.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Синерджі Консалтинг, б/н від 18.10.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/3469/21, 01-05/3474/21)

на рішення Господарського суду Львівської області від 23 вересня 2021 року (суддя Бортник О.Ю., повний текст рішення складено та підписано 29.09.2021, м. Львів)

у справі №914/1459/21

за позовом Приватного підприємства Синерджі Консалтинг, м. Львів

до Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

про визнання недійсним договору №6169/Ф від 21.01.2018 про постачання теплової енергії в гарячій воді

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року на розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного підприємства Синерджі Консалтинг до Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго про визнання недійсним договору №6169/Ф від 21.01.2018 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Дані позовні вимоги мотивовано тим, що зі сторони відповідача спірний договір підписано особою, яка діяла на підставі довіреності № 10 від 03 лютого 2017 , однак вказану довіреність не представлено позивачу на його вимогу а ні в момент підписання договору, а ні в подальшому. Вважає, невмотивованим, необґрунтованим та незрозумілим теплове навантаження, яке є невід`ємною частиною оскаржуваного договору. Крім цього, вказує, що п.п. 11.1. та 11.3. спірного договору є пустими, а в графі «юридичні адреси сторін та платіжні реквізити» не вказано юридичної адреси позивача. В обґрунтування даних вимог позивач посилається на положення ст. ст. 15, 16, ст. 202, ч. 2 ст. 203, ст. 204, ст. 215, ст. 714 ЦК України, ст. ст. 20, 275 ГК України.

Відповідач - ЛМКП «Львівтеплоенерго» у відзиві на позов заперечує такі, вказуючи на те, що особа, яка уклала спірний договір від його імені, на момент укладення цього договору, була наділена усіма необхідними повноваженнями для вчинення таких дій. Вважає, що у спірному договорі погоджено сторонами максимальне теплове навантаження, яке використовувалось для вказаного у договорі об`єкта, відповідно до відомостей опитувального листа 2016 року. При цьому, позивач не подав свого опитувального листа, хоча він вправі у будь-який час виготовити такий опитувальний лист, якщо вважатиме, що ця величина змінилась. Також, вказує на те, що позивач жодного разу не звертався до відповідача із вимогою погодити новий розмір максимального теплового навантаження за договором, хоча відповідно до п. 3.2.3. спірного договору, він має обов`язок повідомляти відповідача про будь-які зміни, у тому числі й у максимальному тепловому навантаженні. Законність встановленої спірним договором величини максимального теплового навантаження досліджувалась господарським судом при вирішенні справи №914/1334/20.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 у справі №914/1459/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Дане рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено, що спірний договір порушує права та охоронювані інтереси позивача, а тому у позові відмовлено.

Позивач ПП «Синерджі Консалтинг» не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що таке прийнято, з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

- судом, як вказує скаржник не було повідомлено його належним чином про дату і час розгляду справи;

- вважає, що оспорюваний договір підписано особою, яка не мала жодних повноважень діяти від імені відповідача, оскільки довіреність №10 від 03.02.2017 не була представлена на вимогу ПП «Синерджі консалтинг» ні в момент підписання договору ні в подальшому;

- вважає також, що судом помилково відмовлено у задоволенні клопотання про призначення техніко (фізично-економічної) експертизи документу довіреності №10 від 03.02.2017.

Відповідно до цього, просить призначити у справі №914/1459/21 технічну (фізико-хімічну) експертизу документу довіреності №10 від 03.02.2017, на підставі якої зі сторони ЛМКП «Львівтеплоенерго» договір №6169/Ф між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ПП «Синерджі консалтинг» від 21.08.2018 підписала начальник відділу обліку та збуту теплової енергії Пакулець Галина Петрівна та зупинити провадження у даній справі на час проведення експертизи. Скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 у справі №914/1459/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Відповідач ЛМКП «Львівтеплоенерго», у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що судом першої інстанції вірно зазначено, що доводи позивача про те, що спірний договір підписано особою, котра не мала жодних повноважень спростовуються наявною у матеріалах справи довіреністю від 03.02.2017, зареєстрованою за №10. Даною довіреністю, як вказує відповідач, він уповноважив Пакулець Г.П. представляти його інтереси у відносинах із підприємствами усіх форм власності, державними і громадськими установами, організаціями та суб`єктами підприємницької діяльності фізичним особами з усіх питань, що стосуються постачання теплової енергії та гарячої води. Для виконання представницьких функцій Пакулець Г.П. надано , у тому числі й права укладати від імені відповідача всі дозволені законом договори та здійснювати усі інші законної дії, пов`язані з виконання цієї довіреності. Відповідач визнає факт укладення спірного договору. Відповідач виконував спірний договір постачаючи з 2018 року теплову енергію у гарячій воді позивачу, за вказаною ним у договорі адресою: м. Львів, вул. Наукова, 16 (додаток №1 до договору), а позивач споживав та продовжує споживати цю теплову енергію. Покликаючись на ст. 241 ЦК України вказує, що наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. З огляду на наведене, вважає посилання позивача на недійсність договору безпідставними. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 залишити без змін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Синерджі Консалтинг, б/н від 18.10.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/3469/21, 01-05/3474/21) на рішення Господарського суду Львівської області від 23 вересня 2021 року у справі №914/1459/21. Витребувано матеріали справи №914/1459/21 в Господарського суду Львівської області.

16.12.2021 в канцелярію апеляційного суду поступили матеріали справи №914/1459/21.

В подальшому ухвалою суду від 17.12.2021 призначено розгляд справи в судове засідання на 26.01.2022.

26.01.2022 за клопотання представника скаржника розгляд справи відкладено в судове засідання на 16.02.2022 та застосовано розумні строки розгляду справи.

В судове засідання 16.02.2022 сторони участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 26.01.2022.

Станом на час розгляду справи клопотань про відкладення та додаткових доказів у справі не поступало, а відтак, судова колегія апеляційного суду ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах.

Як зазначалось вище, скаржником в апеляційній скарзі заявлено клопотання про призначення у справі №914/1459/21 технічної (фізико-хімічноїу) експертизи документу довіреності №10 від 03.02.2017, на підставі якої зі сторони ЛМКП «Львівтеплоенерго» договір №6169/Ф між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ПП «Синерджі консалтинг» від 21.08.2018 підписала начальник відділу обліку та збуту теплової енергії Пакулець Галина Петрівна та зупинити провадження у даній справі на час проведення експертизи.

Щодо даного, то судова колегія вказує, що таке клопотання було заявлено позивачем в суді першої інстанції, в задоволенні якого ухвалою суду від 16.08.2021 відмовлено.

Вивчивши вищевказане клопотання скаржника в сукупності з матеріалами справи, судова колегія ухвалила відмовити в задоволенні такого, з огляду на те, що предметом позову в даній справі є визнання недійсним договору №6169/Ф від 21.08.2018, а не оспорення права Пакулець Г.П. діяти від імені та в інтересах позивача станом на 03.02.2017. Отже, з урахуванням необхідності доведення обставин, передбачених ст. 241 ЦК України, встановлення фактів зазначених в клопотанні про призначення експертизи не входить до предмета доказування у даній справі.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивом на неї, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області від 23 вересня 2021 року у справі №914/1459/21 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Обставини справи:

21.08.2018 Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (теплопостачальна організація) та Приватним підприємством «Синерджі Консалтинг» (споживач) укладено договір №6169/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді (а.с.5-10, а.с.69-75 оригінал договору з додатками).

Як вказує позивач зі сторони теплопостачальної організації договір підписала начальник відділу та збуту теплової енергії Пакулець Галина Петрівна на підставі довіреності №10 від 03.02.2017, а зі сторони споживача директор Маник Роман Мирославович.

Однак, як вказує позивач у позовній заяві, довіреність №10 від 03.02.2017 не була представлена йому, ні в момент підписання договору, ні в подальшому.

Відповідно до цього , посилаючись на положення ст. ст. 20, 275 ГК України, ст. 15, 16, 202, 203, 204, 215, 714 ЦК України позивач вважає, що оспорюваний договір підписаний особою, що не мала жодних повноважень діяти від імені відповідача.

При цьому, також позивач зазначає, що в додатку №1 до договору зазначено, що загальне максимальне теплове навантаження об`єкта становить 0,065000 Гкал/год. Однак вважає, що така цифра є абсолютно нічим не обґрунтована та не вмотивована, не зрозумілим є джерело її походження і вважає, що відповідач не є підприємством , уповноваженим чинними законодавчими чи нормативними актами визначати (встановлювати) теплове навантаження (погодинні витрати теплоти).

Також, звертає увагу позивач на те, що п.п. 11.1, 11.3 вищевказаного договору є пустими, а в графі «юридичні адреси сторін та платіжні реквізити» взагалі не міститься юридичної адреси ПП «Синерджі Консалтинг».

Місцевий господарський суд в рішенні від 23.09.2021 вказав, що немає правових підстав для висновку, що спірний договір порушує права та охоронювані інтереси позивача, а тому встановлено, що позов у даній справі не підлягає задоволенню, з чим не погодився позивач.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Згідно вимог ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до вимог ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено , що зміст правочинуне може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вльним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Обставинами справи встановлено, що 21.08.2018 Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (теплопостачальна організація) та Приватним підприємством «Синерджі Консалтинг» (споживач) укладено договір №6169/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді (а.с.5-10, а.с.69-75 оригінал договору з додатками).

Як вказує позивач, зі сторони відповідача, даний договір підписано особою, котра не мала жодних повноважень на його підписання , однак дане спростовується наявною у матеріалах справи довіреністю від 03.02.2017, зареєстрованою за №10 (а.с.27 копія, а.с.67 оригінал).

З аналізу даної довіреності вбачається, що відповідач уповноважив Пакулець Галину Петрівну представляти його інтереси у відносинах із підприємствами усіх форм власності, державними і громадськими установами, організаціями та суб`єктами підприємницької діяльності фізичними особами з усіх питань, що стосуються постачання теплової енергії та гарячої води. Для виконання представницьких функцій Пакулець Г.П. надано, у тому числі й права укладати від імені відповідача всі дозволені законом договори та здійснювати усі інші законні дії, пов`язанні з виконанням цієї довіреності.

Відповідач, як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі визнає факт укладення спірного договору від його імені Пакулець Г.П., при цьому вказує, що відповідач виконував спірний договір , постачаючи з 2018 року теплову енергію у гарячій воді позивачу, за вказаною ним у договорі адресою: м. Львів , вул. Наукова, 16 (додаток №1 до договору , а.с.73), а позивач споживав та продовжує споживати цю теплову енергію.

У відповідності до вимог ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

З врахуванням наведеного, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що доводи позивача про недійсність договору №6169/Ф від 21.08.2018 є безпідставними. Даного не спростовано скаржником в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76,77 ГПК України.

Як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, позивач, посилається на те, що у договорі «не вмотивовано, не обґрунтовано та не зрозуміле теплове навантаження», однак величина теплового навантаження є договірною величиною.

Обставинами справи встановлено, що позивач уклав додаток №1 до договору, який є невід`ємною частиною договору, і визначив у ньому за взаємною згодою із відповідачем величину теплового навантаження.

У відповідності до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, зміни у величині теплового навантаження є підставою для внесення змін у договір, у тому числі з погодженням сторонами обставин, встановлених ст. 631 Цивільного кодексу України. При цьому, зміна величини теплового навантаження, як і незаповнення позивачем граф 11.1. та 11.3. договору № 6169/Ф, не належить до жодної із встановлених статтею 203 ЦК України обставин, для визнання договору недійсним. Вказані обставини жодним чином не перешкоджали сторонам виконувати умови договору до моменту звернення позивача із позовом до суду.

При цьому слід зазначити, що Західний апеляційний господарський суд у постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 914/1334/20 (а.с.28-31), яка набрала законної сили 05.04.2021 року та у якій брали участь ті самі особи, щодо «визначеного у додатку до договору теплового навантаження, розрахованого станом на 2016 рік, яке не є актуальним» встановив наступні обставини: «сторони в додатку №1 до договору, який підписаний сторонами, визначили, що загальне максимальне теплове навантаження об`єкта становить 0,0650000 Гкал/год. Відповідач (Приватне підприємство «Синерджі консалтинг», м. Львів), як під час укладення договору, так і протягом його дії не висловлював жодних зауважень, щодо зазначеного обсягу теплового навантаження, не звертався до позивача (Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», м. Львів), щодо його перегляду. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні та не подані такі суду апеляційної інстанції З огляду на наведене, місцевим господарським судом правомірно відхилено покликання позивача на те, що визначене в додатку №1 до договору теплове навантаження не є актуальним». Ці обставини, в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України, не доказуються знову при розгляді справи №914/1459/21.

Щодо твердження скаржника про те, що його не було повідомлено належним чином про дату і час розгляду справи, то таке спростовується матеріалами, а саме ухвали місцевого господарського суду надсилались позивачу на його юридичну адресу (м. Львів, вул. Стрийська, 45 (а.с.17)), однак повертались «за закінчення терміну зберігання», «адресат відсутній». Однак, при цьому, позивачем подавались різного роду клопотання у даній справі, а отже, останній знав про розгляд його справи Господарським судом Львівської області.

Враховуючи наведене вище, судова колегія апеляційного суду зазначає, що скаржником в апеляційній скарзі не спростовано висновки суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні позову та така не містить аргументації чи обґрунтувань, щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що стало наслідком прийняття неправомірного рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Львівської області ухвалив рішення від 23 вересня 2021 року у справі №914/1459/21, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення Господарського суд Львівської області від 23 вересня 2021 року у справі №914/1459/21 належить залишити без змін, апеляційну скаргу ПП «Синерджі Консалтинг» - без задоволення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства Синерджі Консалтинг, б/н від 18.10.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/3469/21, 01-05/3474/21) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 23 вересня 2021 року у справі №914/1459/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ПП «Синерджі Консалтинг».

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

5. Матеріали справи №914/1459/21 повернути Господарському суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 09.03.2022.

Головуючий суддя І.Б.Малех

Суддя В.М.Гриців

Суддя О.В.Зварич