ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року Справа № 915/1579/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Астахової С.І.,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" (54003, м.Миколаїв, вул.7 Слобідська, буд.70 В/1, ; електронна адреса: ; електронна адреса представника позивача - адвоката Лопушанського О.І.: ІНФОРМАЦІЯ_1),

до відповідача: Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20, ; електронна адреса: ),

про: стягнення заборгованості у розмірі 3082,41 грн, -

в с т а н о в и в:

29.10.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 29.10.2021 (вх.№16193/21), в якій просить стягнути з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради заборгованість за Договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АВ547-172-21 від 17.02.2021 основну заборгованість в сумі 2492,23 грн, 216,36 грн пені, 41,37 грн - 3% річних, 83,23 грн збитків від інфляції, 249,22 грн штрафу за перевищення обсягу постачання газу, а всього 3082,41 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства, а саме норм ст.ст.525, 526, 611, 625, 712 ЦК України, ст.ст.193, 265 ГК України, Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015, та укладеного між сторонами умов Договору №41АВ547-172-21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 17.02.2021 відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасної оплати спожитого в березні 2021 році природного газу, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2492,23 грн. Неналежне виконання з боку відповідача умов договору стало підставою для нарахування пені, 3% річних, збитків від інфляції та штрафу за перевищення обсягу постачання газу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021, - справу №915/1579/21 призначено головуючому судді Мавродієвій М.В.

Ухвалою суду від 03.11.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження відмовлено. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 01.12.2021.

23.11.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д (вх.№17615/21), в якому він проти позовних вимог заперечує та вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач посилаючись на п.1 ч.1 ст.13, п.1 ч.2 ст.19, п.1 ч.3 ст.20, п.3 ч.2 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та п.1.2. Договору зазначає, що за відомостями бухгалтерського обліку Миколаївської міської ради розрахунки за Договором виконані в повному об`ємі на той обсяг постачання газу, який вказаний в п.1.2. Договору. За інформацією господарсько-експлуатаційного відділу Миколаївської міської ради перевищення ліміту споживання природного газу виникло через технічну неможливість переходу від одного постачальника до іншого протягом однієї доби, технічний перехід в інформаційній платформі оператора ГТС відбувся 03.03.2021. У зв`язку з тим, що отримання додаткового природного газу обсягом 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн відбулось поза межами договірних відносин, передбачених Договором №41АВ547-172-21, відповідно правові підстави здійснити оплату вказаної суми у відповідача відсутні. Крім того, відповідач посилаючись на п.п.13, 14 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; перевищення підтвердженого обсягу природного газу, якщо інше не передбачено договором постачання природного газу; розірвання договору постачання природного газу; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування; настання заходів, передбачених Правилами про безпеку постачання природного газу, що діють відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про ринок природного газу" та поширюються на споживачів, що не є захищеними відповідно до зазначених Правил. Газопостачання споживачу може бути припинено (обмежено) в інших випадках, передбачених Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем, Правилами безпеки систем газопостачання. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу/транспортування природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на об`єкт (об`єкти) споживача. Однак вказаним правом позивач не скористався. На підставі викладеного відповідач просить суд в задоволенні позову ТОВ "Миколаївгаз Збут" до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про стягнення заборгованості у розмірі 3082,41 грн - відмовити в повному обсязі та розглянути справу за відсутності його представника.

29.11.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява б/н від 29.11.2021 (вх.№17909/21) про розгляд справи без участі осіб, які беруть участь у справі та зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити повністю.

30.11.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив б/н від 30.11.2021 (вх.№18025/21), в якій позивач з відзивом відповідача не згодний, виходячи з наступного. Перевищення ліміту споживання природного газу понад плановий обсяг постачання газу стався через технічну неможливість переходу від одного постачальника до іншого протягом однієї доби. Однак, як зазначалось у позовній заяві, згідно до п.20 розділу ІІ Правил постачання природного газу (затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827) споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: порушення строків оплати за договором на постачання природного газу; відсутності споживача у розрахунковому періоді в Реєстрі будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС; перевищення обсягу природного газу без узгодження з постачальником. Позивач посилаючись на п.31 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок природного газу" природний газ, нафтовий (попутний) газ, газ (метан) вугільних родовищ та газ сланцевих товщ, газ колекторів щільних порід, газ центрально-басейнового типу (далі - природний газ) - суміш вуглеводнів та невуглеводних компонентів, що перебуває у газорозподільному стані за стандартних умов (тиск - 760 міліметрів ртутного стовпа i температура - 20 градусів за Цельсієм) і є товарною продукцією. Вказане свідчить, що відповідач, знаючи про перевищення власних лімітів споживання природного газу, свідомо не обмежив (не припинив) споживання природного газу, тобто споживання товару. Позивач посилаючись на п.1 Договору та ст.525 ЦК України вказує, що твердження відповідача про те, що перевищення ліміту споживання природного газу понад плановий обсяг постачання газу стався через технічну неможливість переходу від одного постачальника до іншого протягом однієї доби свідчить про його односторонню відмову від зобов`язання прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором, що чинним законодавством не допускається. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що отримання додаткового природного газу обсягом 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн відбулось поза межами договірних відносин, передбачених Договором №41АВ547-172-21, відповідно правові підстави здійснити оплату вказаної суми у відповідача відсутні. Вказане відповідачем свідчить про наступне. По-перше, відповідач не заперечує, отже підтверджує, споживання додаткового природного газу обсягом 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн. По-друге, відповідач помиляється, що зазначений додатковий об`єм природного газу обсягом 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн відбулася поза межами договірних відносин, оскільки відповідно до п.9.1. Договору цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газовий доби з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Миколаївгаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 02.03.2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. За період дії договору (по 02.03.2021 року) відповідач спожив 10033,25 куб.м. природного газу, різниця із річним плановим обсягом постачання газу за Договором (9740 куб.м.) складає 293,2500 куб.м. Вказана різниця була погоджена сторонами у Акті приймання-передачі природного газу №МК381004903 від 31.03.2021 в обсязі - 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн. Отже, всупереч доводам відповідача у відповіді на претензію позивача, перевищення споживання річного планового обсягу постачання газу природного газу відбулось протягом 1-2 березня 2021 року, тобто у період дії Договору. Позивач посилаючись на п.п.2.5.1., п.п.4.1., 4.2. Договору зазначає, що обсяг природного газу спожитого споживачем у березні 2021 був погоджений сторонами до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, у Акті приймання-передачі природного газу №МКЗ81004903 від 31.03.2021, в якому зазначено, що споживачу був поставлений природний газ в обсязі 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн у березні 2021 року. Позивач вважає, що заперечення відповідача проти позовної заяви не знайшли свого підтвердження, отже позов підлягає задоволенню.

01.12.2021 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 11.01.2022.

Ухвалою суду від 11.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.02.2022.

10.02.2022 від позивача на адресу суду надійшла заява б/н від 10.02.2022 (вх.№2086/22) про розгляд справи без участі осіб, які беруть участь у справі, в якій просить розглянути справу без участі його представника за наявними у справі матеріалами, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити повністю.

Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Відповідно до п.2) ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі, зокрема повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 10.02.2022 підписано вступну та резолютивну частини рішення суду без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

17.02.2021 між сторонами був укладений Договір №41АВ547-172-21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (т.1 а.с.12-14) (далі - Договір), згідно з предметом якого позивач, як постачальник, зобов`язався передати у власність споживачу у 2021 році товар за кодом ДК 021:2015-09120000-6 "Газове паливо" (природній газ) (далі - газ), а відповідач, як споживач, зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором (п.1.1. Договору).

Згідно протоколу засідання тендерного комітету відповідача №14 від 10.02.2021, у нього припинялось постачання природного газу із попереднім постачальником, тому для безперебійного постачання природного газу було вирішено укласти договір з позивачем.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 9740 куб.м. (п.1.2. Договору).

Відповідно до п.1.3. Договору планові обсяги постачання газу по місяцях визначено в Додатку 1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно Додатку 1 до Договору планові обсяги постачання газу у 2021 році по місяцях, куб.м.- у лютому 2021 року заплановано постачання 9740 куб.м. газу (т.1 а.с.15).

У відповідності до п.4.2. Договору оплата газу за Договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Відповідно до п.п.2.5.1. п.2.5. Договору за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

У відповідності до п.п.5.5.2. п.5.2. Договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

Обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (п.4.1. Договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ (п.2.3. Договору).

Підпунктом 2.5.2. п.2.5. Договору визначено, що на підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем (п.3.1. Договору).

У відповідності до п.3.2. Договору, сторони погодили, що ціна одного кубічного метру (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 6,94675733 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 7,08333333 грн. Податок на додану вартість становить 1,41666667 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 8,50000000 грн.

Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору (п.3.3. Договору).

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3. цього Договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором (п.3.4. Договору).

Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом 2 цього Договору (п.3.5. Договору).

Розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць (п.4.1. Договору).

Оплата газу за Договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку (п.4.2. Договору): оплата в розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу (п.4.3. Договору).

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п.4.4. Договору).

Сторони підтверджують, що ознайомленні з правами та обов`язками для постачальника та споживача, визначеними Кодексом газотранспортної системи, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.15 №2493; Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.15 №2494; Правила постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.15 №2496 та гарантують їх безумовне дотримання (п.5.1. Договору).

Споживач має право, зокрема: отримувати природний газ в обсягах та на умовах, визначених цим Договором (п.п.5.4.1. Договору); самостійно припиняти (обмежувати) відбір природного газу для власних потреб з дотриманням вимог чинного законодавства (п.п.5.4.2. Договору).

Споживач зобов`язується, зокрема: дотримуватись дисципліни споживання газу, визначеної Розділом 2 Договору, а також Правилами постачання природного газу (п.п.5.5.1. Договору); оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та обсягах, визначених Договором (п.п.5.5.2. Договору).

У відповідності до п.5.6. Договору сторони мають також інші права та обов`язки, що імперативно встановлені чинними нормативно-правовими актами.

В пункті 9.1. Договору сторони визначили, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ в інформаційній платформі оператора ГТС до 02.03.2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Як вбачається з матеріалів справи позивач поставив відповідачу природний газ 10033,25 куб.м. на загальну суму 85282,63 грн, що підтверджується підписаними актами приймання-передачі: №МКЗ81003178 від 28.02.2021 - 8911,39 куб.м. на суму 75746,82 грн; №МКЗ81004902 від 31.03.2021 - 828,656 куб.м. на суму 7043,58 грн; №МКЗ81004903 від 31.03.2021 - 293,204 куб.м. на суму 2492,23 грн.

Позивач у позові зазначає, що відповідач не виконав у повному обсязі свої грошові зобов`язання за поставлений йому природний газ та не сплатив позивачу вартості поставленого у березні 2021 року газу в обсязі 293,204 куб.м. на суму 2492,23 грн.

Згідно п.2.5. Договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється у акті приймання-передачі природного газу, який підписується сторонами.

Виходячи з викладеного, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань настав 11.04.2021, однак відповідач цього обов`язку не виконав.

Згідно п.п.5.5.2. п.5.2. Договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

На виконання п.9.10. Договору, позивач 04.06.2021 направив відповідачу претензію №5473.0-СЛ-3576-0621 із пропозицією погасити заборгованість за поставлений у березні 2021 року споживачу природний газ в обсязі 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн. Однак, відповідач своїм листом від 02.07.2021 №4618/02.02.01-40/14/21 повідомив, що правових підстав здійснити зазначену оплату у нього немає, у зв`язку з тим, що річний плановий обсяг постачання газу за Договором складав 9740 куб.м., а перевищення ліміту споживання природного газу понад плановий обсяг постачання газу сталося через технічну неможливість переходу від одного постачальника до іншого протягом однієї доби.

В свою чергу позивач не погоджується із відмовою відповідача погасити заборгованість за спожитий природний газ в обсязі 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн виходячи з наступного.

Позивач у позові зауважує, що відповідно до п.9.1 Договору цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газовий доби з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Миколаївгаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 02.03.2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно витягу з інформаційної платформи відповідач був включений до Реєстру споживачів ТОВ "Миколаївгаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС з 14.02.2021. Вказане відповідає п.3 розділу І Правил постачання природного газу затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496, а також ч.3 ст.631 ЦК України про те, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Споживання природного газу за Договором відповідачем розпочалось з 14.02.2021. За період дії Договору по 02.03.2021 відповідач спожив 10033,25 куб.м. природного газу, різниця із річним плановим обсягом постачання газу за Договором - 9740 куб.м. складає 293,25 куб.м. (10033,25 куб.м. - 9740 куб.м.).

Вказана різниця була погоджена сторонами у Акті №МКЗ81004903 від 31.03.2021 приймання-передачі природного газу до Договору на постачання природного газу від 17.02.2021 №41АВ547-172-21 в обсязі - 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн (т.1 а.с.19).

Всупереч доводам відповідача у відповіді на претензію позивача, перевищення споживання річного планового обсягу постачання газу природного газу відбулось протягом 1-2 березня 2021, тобто у період дії Договору.

Згідно п.20 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496, зареєстровано в Mіністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: - порушення строків оплати за договором на постачання природного газу; - відсутності споживача у розрахунковому періоді в Реєстрі будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС; - перевищення підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником. Аналогічна норма міститься також i в п.7.1. Договору - споживач зобов`язаний самостійно припинити (обмежити) власне споживання у випадку та порядку, передбачених чинним законодавством та Договором.

Однак, всупереч вказаних норм, відповідач самостійно не припинив (не обмежив) власного споживання природного газу та не сплатив вартості отриманого ним природного газу.

В порушення умов Договору, на дату подання позову, заборгованість за спожитий природний газ у березні 2021 року в сумі 2492,23 грн відповідачем не оплачена, що зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості та нарахування пені, 3% річних, збитків від інфляції, а також штрафу за перевищення обсягу постачання газу.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених дослідженими судом доказами, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Спірні відносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч.1 ст.662, ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Водночас, згідно пункту 12 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015, за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Підписаними сторонами актами приймання-передачі: №МКЗ81003178 від 28.02.2021 - 8911,39 куб.м. на суму 75746,82 грн; №МКЗ81004902 від 31.03.2021 - 828,656 куб.м. на суму 7043,58 грн; №МКЗ81004903 від 31.03.2021 - 293,204 куб.м. на суму 2492,23 грн підтверджуються поставки відповідачу природного газу у кількості 10033,25 куб.м. на загальну суму 85282,63 грн. З вказаних поставок несплаченими залишались 293,204 куб.м. на суму 2492,23 грн.

Взаємовідносини між постачальником і Оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між постачальником та Оператором ГТС.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд погоджується з позицією позивача, що додатковий об`єм природного газу обсягом 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн відбувся у межах договірних відносин, оскільки відповідно до п.9.1. Договору цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газовий доби з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Миколаївгаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 02.03.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідач в порушення умов Договору та приписів чинного законодавства, у визначені договором терміни, за спожитий у березні 2021 року природний газ повністю не розрахувався, наявність заборгованості у сумі 2492,23 грн не спростував та не надав суду доказів погашення боргу перед позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 2492,23 грн основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення пені, збитків від інфляції та 3% річних суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 6.2.1. Договору сторони встановили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Тобто сторонами в Договорі обумовлено міру та обсяг відповідальності споживача за порушення строків оплати спожитого природного газу у вигляді пені.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу (ст.230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6 ст.231 ГК України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

З розрахунку позовних вимог (т.1 а.с.3-4) вбачається, що позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в загальному розмірі 216,36 грн за період з 11.04.2021 по 29.10.2021 включно, нараховану від суми простроченого платежу 2492,0 грн по зобов`язанням за березень 2021 року.

Перевіривши розрахунок нарахування пені, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення пені обґрунтованими та арифметично вірними.

Відповідачем контррозрахунків суду не надано.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в загальному розмірі 41,37 грн за період з 11.04.2021 по 29.10.2021 включно по зобов`язаннями за березень 2021 року.

Перевіривши розрахунки 3% річних суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 3% річних обґрунтованими та арифметично вірними.

Відповідачем контррозрахунків суду не надано.

До того ж, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 83,23 грн збитків від інфляції за період з квітня по вересень 2021 року включно нарахованих від суми простроченого платежу 2492,0 грн по зобов`язанням за березень 2021 року.

Що стосується розрахунку збитків від інфляції слід зазначити наступне.

Відповідно до п.2) Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 за №01-06/928/2012 визначено, що згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до "Рекомендацій Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" викладених у листі №62-97р. від 03.04.1997, індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути збитки з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми. При здійсненні розрахунку індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів (наказ Держкомстату №265 від 27.07.2007 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Перевіривши розрахунки позивача (т.1 а.с.4), суд встановив наступне.

Найменший період визначення інфляційних становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений.

Оскільки прострочка відповідачем боргу у розмірі 2492,23 грн почалась з 11.04.2021, то суд вважає безпідставним нарахування позивачем інфляційних втрат за квітень 2021 року.

Судом здійснено перерахунок збитків від інфляції з урахуванням вищенаведеного та визначено розмір збитків від інфляції становить 65,24 грн за період з травня по вересень 2021 року (індекс інфляції становить - 102.%) (2492,23 грн х 102.% - 2492,23 грн = 65,24 грн).

У задоволенні позову в частині стягнення збитків від інфляції у сумі 17,99 грн, слід відмовити.

Щодо стягнення 249,22 грн штрафу за перевищення обсягу постачання газу в березні 2021 року, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем замовлено планові обсяги постачання газу по місяцях лише на лютий 2021 року в кількості 9740 куб.м. (т.1 а.с.15) (п.1.3. Договору).

Позивач вказує, що за період дії Договору (по 02.03.2021) відповідач спожив 10033,25 куб.м. природного газу, різниця із річним плановим обсягом постачання газу Договором (9740 куб.м.) складає 293,2500 куб.м.

Вказана різниця була погоджена сторонами у Акті №МКЗ81004903 від 31.03.2021 приймання-передачі природного газу до Договору на постачання природного газу від 17.02.2021 №41АВ547-172-21 в обсязі - 293,204 куб.м. на загальну суму 2492,23 грн.

Всупереч доводам відповідача у відповіді на претензію позивача, перевищення споживання річного планового обсягу постачання газу природного газу відбулось протягом 1-2 березня 2021, тобто у період дії Договору.

Відповідно до п.5.1. Договору сторони підтверджують, що ознайомлені з правами та обов`язками для постачальника та споживача, визначеними Кодексом газотранспортної системи, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493; Кодексом газорозподільної систем, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494; Правила постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 та гарантують їх безумовне дотримання.

У відповідності до п.5.6. Договору сторони мають також інші права та обов`язків, що імперативно встановлені чинними нормативно-правовими актами.

Згідно п.20 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, зареєстровано в Mіністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 споживач зобов`язується: дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами; здійснювати комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню загрози життю або травматизму, пошкодженню обладнання та продукції, негативних екологічних наслідків тощо в разі отримання повідомлення про припинення (обмеження) постачання (розподілу/транспортування) природного газу; забезпечувати допуск представників постачальника за пред`явленням службового посвідчення на територію власних об`єктів для звірки даних фактичного споживання природного газу; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: порушення строків оплати за договором на постачання природного газу; відсутності споживача у розрахунковому періоді в Реєстрі будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС; перевищення підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником; відсутності укладеного договору постачання природного газу; інших випадках, передбачених цими Правилами та чинним законодавством.

Відповідно до п.7.1. Договору споживач зобов`язаний самостійно припинити (обмежити) власне споживання газу у випадках та порядку, передбачених чинним законодавством та Договором.

Позивачем зазначається, а відповідачем не спростовано, що останній самостійно не припинив (не обмежив) власного споживання природного газу та не сплатив вартості отриманого ним природного газу.

Споживач має право, зокрема: отримувати природний газ в обсягах та на умовах, визначених цим Договором (п.п.5.4.1. Договору); самостійно припиняти (обмежувати) відбір природного газу для власних потреб з дотриманням вимог чинного законодавства (п.п.5.4.2. Договору).

Споживач зобов`язується, зокрема: дотримуватись дисципліни споживання газу, визначеної Розділом 2 Договору, а також Правилами постачання природного газу (п.п.5.5.1. Договору); оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та обсягах, визначених Договором (п.п.5.5.2. Договору).

У відповідності до п.5.6. Договору сторони мають також інші права та обов`язки, що імперативно встановлені чинними нормативно-правовими актами.

Натомість, в березні 2021 року відповідачем було спожито 293,204 куб.м природного газу на суму 2492,23 грн, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання передачі-природного газу за №МКЗ81004903 від 31.03.2021 (т.1 а.с.19).

За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України (п.6.1. Договору).

Відповідно до п.6.2.2. Договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу, що розраховується за формулою: В=(Vф - Vn) х Ц х К, де:

Vф - обсяг фактично поставленого газу cпоживачу протягом розрахункового періоду за Договором;

Vn - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період;

Ц - вартість газу за Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,1 (при цьому, якщо перевищення обсягу газу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або Оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання газу на письмову вимогу постачальника, коефіцієнт дорівнює 1).

Тобто сторонами в Договорі обумовлено міру та обсяг відповідальності споживача за перевищення обсягу постачання газу у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статей 230-231 ГК України закріплено наступне: штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу (ст.230 ГК України).

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що відповідач укладаючи Договір не замовив на березень 2021 року планові обсяги постачання газу та самостійно не припинив (обмежив) власного споживання природного газу, а тому, суд вважає, що у позивача є правові підстави для стягнення з відповідача штрафу за перевищення обсягу постачання природного газу в березні 2021 року з застосуванням коефіцієнту - 0,1.

Доказів сплати на користь постачальника обумовленого Договором штрафу станом на час прийняття рішення судом, відповідачем не надано, розрахунок заявленої позивачем до стягнення суми штрафу не спростовано.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок штрафу, суд вважає, що заявлена вимога про стягнення з відповідача штрафу за перевищення обсягу постачання природного газу у розмірі 249,22 грн є такою, що відповідає змісту п.6.2.2. Договору, а тому є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати, відповідно до приписів ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" (54003, м.Миколаїв, вул.7 Слобідська, буд.70 В/1, ) 2492,23 грн основного боргу, 216,36 грн пені, 41,37 грн - 3% річних, 65,24 грн збитків від інфляції, 249,22 грн штрафу за перевищення обсягу постачання газу та 2256,83 грн судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 21.02.2022 року.

Суддя М.В. Мавродієва