ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року Справа № 918/1191/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Пацьола О.О.

за участю представників:

від ОСОБА_1 - не з`явився

від ДП "НАЕК "Енергоатом" - Мельник А.М.

від третіх осіб - не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24 грудня 2021 року у справі №918/1191/21 (повний текст складено 24 грудня 2021 року, суддя Романюк Р.В.)

особи, які можуть отримати статут учасника справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Відокремлений підрозділ "Складське господарство" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

треті особи на стороні відповідача - Державне підприємство "ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ" та Приватне підприємство "ПРИОРІТЕТ-1"

про скасування аукціону

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24 грудня 2021 року у справі №918/1191/21 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Вказана ухвала мотивована тим, що заява є необгрунтованою, оскільки необхідність у застосуванні судом визначеного заявником заходу не обґрунтована і документально не підтверджена, так як не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального підтвердження наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24 грудня 2021 року у справі №918/1191/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що судом порушено норми статті 136 Господарського процесуального кодексу України, оскільки при поданні заяви про забезпечення позову суду було чітко роз`яснено порушення природоохоронного законодавства України, а також надано підтверджуючі документи про факт здійснення передачі небезпечних відходів третій особі у справі, ТОВ "Пріорітет-1", а саме: 1) копії ліцензій на підтвердження відсутності операцій з поводженням з небезпечними відходами передбаченим статтею 34 Закону України "Про відходи"; 2) відомості про нормативно правовий акт, постанову Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2012 року № 1221, якою затверджено Порядок збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізації та/або знешкодження відпрацьованих мастил (олив) регламентується порядок поводження із небезпечними відходами, а саме відпрацьованими мастилами оливами; 3) копія протоколу та договору про проведення аукціону иА-Р8-2021- 11-25-000062-3 з реалізації відпрацьованих мастил. Надані до суду докази та посилання на норми права вказують на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин для необхідності забезпечення позову до пред`явлення позову до суду, а також на порушення статті 74 ГПК України.

Скаржник зауважує, що предметом розгляду та причиною звернення до суду є не майнові вимоги, а грубе порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, охорона довкілля та право на безпечне життя, які не можуть виражатися в грошовому еквіваленті, такі права є основоположними та беззаперечними, а також такими, що першочергово підлягають захисту незалежно від економічної вигоди суб`єктів господарювання всіх форм власності. Даний спір за своєю природою є немайновим спором, а невжиття заходів забезпечення позову, в частині незаконної передачі небезпечних відходів неналежному суб`єкту господарювання є порушенням прав на безпечне для життя і здоров`я, довкілля, а також суспільного інтересу всіх громадян.

Крім того, апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції при відмові в задоволенні заяви про забезпечення позову не здійснено дослідження наданих доказів та норм права для визначення статусу третьої особи ТОВ "Пріорітет-1", відносно одержання нею небезпечних відходів, та грубим порушенням вимог чинного законодавства відповідачем в частині поводження із небезпечними відходами, не здійснено аналізу норм законодавства та факту неможливості вчинення дії з поводження із небезпечними відходами учасниками процесу в супереч вимогам чинного законодавства України та вимогам нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України.

Листом №918/1191/21/43/22 від 06 січня 2022 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Рівненської області.

12 січня 2022 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 січня 2022 року у справі №918/1191/21 залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24 грудня 2021 року у справі №918/1191/21. Надано скаржнику 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надання доказів надсилання учасникам провадження у справі копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення.

31 січня 2022 року від апелянта надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги до якої додані докази надсилання позовної заяви з додатками іншим учасникам справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04 лютого 2022 року у справі №918/1191/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24 грудня 2021 року у справі №918/1191/21 та призначено дату судового засідання на 24 лютого 2022 року об 14:30 год.

15 лютого 2022 року від ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

18 лютого 2022 року від ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє вважає, що ухвала суду першої інстанції є обгрунтованою, однак справа не відноситься до юрисдикції господарських судів.

В судовому засіданні 24 лютого 2022 року, яке проводилось в режимі відеоконференції у відповідності до статті 197 ГПК України, було заслухано пояснення представника ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Представники ОСОБА_1 , ДП "Прозорро.Продажі" та Приватного підприємства "Приорітет-1" в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

24 лютого 2022 року об 15:18 год, тобто після завершення судового засідання, з електронної пошти ОСОБА_1 , яка зазначена ним у апеляційній скарзі, надійшов електронний лист, у якому зазначено, що у зв`язку із введенням військового стану заявник просить відкласти розгляд справи на іншу дату після завершення військового вторгнення.

Вказаний лист надійшов після завершення судового засідання, а тому не може бути прийнятий до уваги.

Крім того, даний електронний лист не скріплений КЕП.

Частиною 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Поданий лист, який надійшла на електронну пошту суду 24 лютого 2022 року не скріплений кваліфікованим електронним підписом, а тому він не може вважатися оригіналом документа та не береться до уваги, так як у суду не вбачається можливості ідентифікувати підписувача.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Рівненської області із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити Відокремленому підрозділу "Складське господарство" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" передачу небезпечних відходів реалізованих на аукціоні 13 грудня 2021 року (за договором купівлі-продажу №18В-3) Приватному підприємству "ПРИОРІТЕТ-1" до набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що згідно відомостей з мережі інтернет (https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2021-11-25-000062-3), заявнику сало відомо, що відповідач здійснив передачу небезпечних відходів (відпрацьованих мастил (олив) суб`єкту господарювання ПП "ПРИОРІТЕТ-1", ліцензія якого видана Міндовкіллям не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки згідно наданої ліцензії ПП "ПРИОРІТЕТ-1" може здійснювати операції з небезпечними відходами у вигляді збирання та зберігання, що суперечить вимогам статті 34 Закону України "Про відходи". На переконання ОСОБА_1 проведення аукціону відбулось незаконно, оскільки Регламентом електронної торгової системи Prozorro.Продажі ЦБД2 не передбачено порядку реалізації небезпечних відходів, в результаті чого переможцем став суб`єкт господарювання із неналежними документами. Крім того, заявник зазначає, що визначення переможця встановлено 100% ціна, технічні вимоги утилізації не оцінювались відповідачем, відтак організація аукціону грубо порушує права заявника та права інших громадян України на екологічну безпеку та яку шкоду довкіллю буде нанесено.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову місцевий господарськи суд прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Питання забезпечення позову, підстав його застосування та заходів врегульовано приписами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, серед іншого, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2020 року у справі №921/40/20.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову та чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18.

За змістом статей 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що заявником не обґрунтовано та не підтверджено наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного заходу забезпечення позову. Крім того, заява про забезпечення позову подана до подання позовної заяви, однак заявником не зазначено, з яким предметом спору він буде звертатися до суду. Заявником не вказана, яким чином заявлені ним заходи забезпечення позову у вигляді заборони передачі небезпечних відходів реалізованих на аукціоні буде гарантувати виконання судового акта, який буде прийнятий за результатами вирішення спору по суті.

Здійснивши оцінку доводів заявника, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість заяви, оскільки необхідність у застосуванні судом визначеного заявником заходу не обґрунтована і документально не підтверджена, так як не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального підтвердження наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Як заява про забезпечення позову так і апеляційна скарга не містять інформації щодо правового статусу позивача, його правовідносин з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

В даному випадку, заявник не надав доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову, а його посилання на те, що відповідач всупереч вимогам Закону України "Про відходи" здійснив передачу небезпечних відходів неналежному суб`єкту господарювання - ПП "ПРИОРІТЕТ-1", ліцензія якого не відповідає вимогам чинного законодавства, не є тими доказами, які б свідчили про вчинення відповідачем реальних дій з метою унеможливлення виконання рішення суду.

Припущення ОСОБА_1 про порушення природоохоронного законодавства України не може бути підставою для забезпечення позову. Надані докази, а саме копія ліцензії, копія протоколу та договору про проведення аукціону є доказами, які стосуються ймовірного предмету спору, а правова оцінка їм буде надаватись при вирішенні справи по суті. В свою чергу, постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2012 року №1221 взагалі не є доказом, оскільки є нормативно-правовим актом.

Доводи апелянта грунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права.

З огляду на зазначене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що зазначені в заяві твердження є лише припущеннями заявника не підтвердженими вірогідними засобами доказування.

Колегією суддів не беруться до уваги доводи ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про непідсудність даної справи господарським судам, з огляду на наступне.

Так, дійсно, відповідно до частини 1 статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до статей 13, 74 ГПК України, за приписами яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

Однак, із поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову неможливо встановити, який його правовий статус по відношенню до відповідача, з якою позовною заявою він мав бажання звернутись, а обгрунтування щодо підсудності відсутнє.

Проте, у відповідності до статті 140 ГПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення позову суд виносить ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову. Відтак, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 , викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування ухвали місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24 грудня 2021 року у справі №918/1191/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24 грудня 2021 року у справі №918/1191/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/1191/21 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "24" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.