ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 Справа № 914/3632/21

За позовом:Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», м. Київ
до відповідача-1:Фермерського господарства «Герасименка Володимира Олександровича», м. Радехів, Львівська обл.
до відповідача-2:ОСОБА_1 , м. Радехів, Львівська обл.
про:солідарне стягнення кредитної заборгованості
Суддя Р.В. Крупник
Представники сторін не викликалися

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ФГ «Герасименка Володимира Олександровича», ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості.

Ухвалою від 03.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

В період з 01.02.2022 по 15.02.2022 включно суддя Крупник Р.В. був відсутнім на роботі, у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 22.12.2016 відповідач-1 підписав заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої він приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті позивача, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 22.12.2016 та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу-1 встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 . Згідно із п. 3.2.1.1.3. Умов та правил надання банківських послуг кредит надається в обмін на зобов`язання відповідача-1 щодо його повернення, сплати відсотків та винагороди.

Як стверджує позивач, свої зобов`язання він виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 40000,00 грн. Однак, відповідач-1 порушив свої зобов`язання за договором, у зв`язку із чим на його поточному рахунку станом на 28.10.2021 наявна заборгованість за кредитом у розмірі 33122,43 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 242,89 грн..

Окрім цього, 16.12.2020 між позивачем та відповідачем-2 укладено Договір поруки №Р379712814, предметом якого є надання поруки відповідачем-2 за виконання зобов`язань відповідача-1, які випливають з кредитного договору.

Зважаючи на наявну заборгованість, а також на те, що відповідачами не були задоволені претензії надіслані на їх адресу, позивач звернувся до суду із цим позовом про солідарне стягнення кредитної заборгованості.

Аргументи відповідачів.

Відповідачі своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченого 165 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), не скористалися та не подали до суду у встановлений процесуальним законом строк відзив на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

22.12.2016 ФГ «Герасименка Володимира Олександровича» підписано та скріплено печаткою заяву про відкриття рахунку та заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», згідно із якою відповідач-1 приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті: http://privatbank.ua/, яка разом із заявою про відкриття рахунку, складає Договір банківського обслуговування № б/н від 22.12.2016.

Згідно Довідки про розміри встановлених кредитних лімітів від 08.11.2021 вих. №61222LVRDS0HV 18.12.2020 клієнту ФГ «Герасименка Володимира Олександровича» на поточний рахунок № НОМЕР_1 надано кредитний ліміт у розмірі 40000,00 грн.

Відповідач-1 здійснював користування кредитними коштами у межах встановленого ліміту та частково погашав заборгованість за Договором банківського обслуговування № б/н від 22.12.2016, про що свідчать виписки по особових рахунках відповідача-1 за номерами: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_1 за період з 22.12.2016 по 28.10.2021; та НОМЕР_4 за період з 22.12.2016 по 27.10.2021.

У матеріалах справи наявний також розрахунок заборгованості відповідача-1 станом на 28.10.2021 за Договором банківського обслуговування № б/н від 22.12.2016.

16.12.2020 між АТ КБ «Приватбанк», як кредитором, та ОСОБА_1 , як поручителем, укладено Договір поруки № Р379712814 (надалі Договір поруки), шляхом його підписання кваліфікованими електронними підписами позивачем та відповідачем-2/

Відповідно до п. 1 Договору поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником ФГ «Герасименка Володимира Олександровича», своїх зобов`язань за договорами приєднання до:

1) 1.1.1. Розділу 3.2.1. «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку у мережі Інтернет за адресою: http://privatbank.ua/terms, далі Угода 1, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.2. «Угоди 1» - 16,5% річних для договорів забезпечених порукою, 34% річних для договорів не забезпечених порукою;

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.5. «Угоди 1» - 33% річних для договорів забезпечених порукою, 68% річних для договорів не забезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.4.13 «Угоди 1» в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.1. «Угоди 1» 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту в розмірі 40000,00 грн.

2) 1.1.2. до Розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» Умов та правил надання банківських послуг», що розміщенні на офіційному сайті банку у мережі Інтернет за адресою: http://privatbank.ua/terms, далі Угода 2, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.2.2. «Угоди 2» - 13% річних;

б) винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені в «Угоді 2»;

в) кредиту в розмірі 5000,00 грн.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Угодою 1 та Угодою 2 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності (п. 1.2. Договору поруки).

22.10.2021 позивач направив на адресу відповідачів претензію вих. №61222LVRDS0HV від 19.10.2021, згідно із якою позивач вимагав невідкладно, але не пізніше семи днів від дати цієї претензії, здійснити погашення простроченої заборгованості.

У зв`язку із невиконанням боржником своїх зобов`язань за Договором банківського обслуговування № б/н від 22.12.2016 позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення 33365,32 грн. кредитної заборгованості, з яких заборгованість за тілом кредиту 33122,43 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 242,89 грн.

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами шляхом підписання відповідачем заяви про відкриття рахунку та заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» укладено Договір банківського обслуговування № б/н від 22.12.2016 (надалі Договір банківського обслуговування).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише погоджується та приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

В заявах позичальника про приєднання та про відкриття рахунку від 22.12.2016 процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена.

Разом з цим, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення кредитної заборгованості за Договором банківського обслуговування, посилається на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку як невід`ємні частини цього договору та подає до суду Витяг із вказаних Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті: http://privatbank.ua/.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягами з «Умов та правил надання банківських послуг» та Тарифами банку відповідач-1 ознайомився та погодився, підписуючи заяву про приєднання від 22.12.2016, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем-1 кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Надані позивачем Витяги з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, а сам по собі він не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в них, що стороною позивача при розгляді даної справи спростовано не було.

В даному випадку також неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України щодо договору приєднання, оскільки Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи банку, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися ним самим в період з часу виникнення кредитних правовідносин (18.12.2020) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30.11.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяги з Умов та Правил і Тарифів у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу-1 Умови та правила банківських послуг, Тарифи банку, незазначення у заяві про приєднання від 22.12.2016 результату домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем-1 договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому суд дійшов висновку, що матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 242,89 грн. задоволенню не підлягає.

Що стосується матеріально-правової вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд зазначає наступне.

18.12.2020 позивач встановив на поточний рахунок відповідача-1 № НОМЕР_1 кредитний ліміт у розмірі 40000,00 грн., що підтверджується Довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів від 08.11.2021 вих. № 61222LVRDS0HV, зміст якої стороною відповідача не заперечувався.

В межах встановленого кредитного ліміту відповідач-1 користувався кредитними коштами та здійснював періодичні часткові погашення кредитної заборгованості за Договором банківського обслуговування, про що свідчать виписки по його рахунках за період з 22.12.2016 по 28.10.2021.

У своїй постанові від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 Верховний Суд виклав правовий висновок, згідно із яким до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Зважаючи на викладене вище та враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд визнає встановленою обставину встановлення відповідачу-1 кредитного ліміту у розмірі 40000,00 грн.

Зі змісту наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписок по рахунках відповідача-1 за період з 22.12.2016 по 28.10.2021 заборгованість останнього за тілом кредиту станом на 28.10.2021 становить 33122,43 грн..

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається зі змісту заяви відповідача-1 про приєднання від 22.12.2016, сторонами не досягнуто домовленості щодо терміну повернення кредиту, а відтак позивач має право вимагати виконання кредитного зобов`язання у будь-який час.

22.10.2021 позивачем на адреси відповідачів направлено претензію, згідно із якою він вимагав невідкладно, але не пізніше семи днів від дати претензії, здійснити погашення простроченої кредитної заборгованості.

Оскільки вимоги претензії у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України виконані не були, суд констатує, що відповідач-1 є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання, а тому позовна вимога про стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33122,43 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас, у задоволенні вказаної вимоги до відповідача-2 суд відмовляє, виходячи із наступних мотивів.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

16.12.2020 між позивачем, як кредитором, та відповідачем-2, як поручителем, укладено Договір поруки №Р379712814, предметом якогоє надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником ФГ «Герасименка Володимира Олександровича», своїх зобов`язань за договорами приєднання до:

1) 1.1.1. Розділу 3.2.1. «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку у мережі Інтернет за адресою: http://privatbank.ua/terms, далі Угода 1, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.2. «Угоди 1» - 16,5% річних для договорів забезпечених порукою, 34% річних для договорів не забезпечених порукою;

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.5. «Угоди 1» - 33% річних для договорів забезпечених порукою, 68% річних для договорів не забезпечених порукою;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.4.13 «Угоди 1» в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.1. «Угоди 1» 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту в розмірі 40000,00 грн.

2) 1.1.2. до Розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» Умов та правил надання банківських послуг», що розміщенні на офіційному сайті банку у мережі Інтернет за адресою: http://privatbank.ua/terms, далі Угода 2, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.2.2. «Угоди 2» - 13% річних;

б) винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені в «Угоді 2»;

в) кредиту в розмірі 5000,00 грн.

Надавши оцінку умовам Договору поруки, суд встановив, що з системного аналізу всіх його умов неможливо встановити яке ж саме основне зобов`язання забезпечене порукою, оскільки з наданого договору неможливо встановити ані правочин. який як основне зобов`язання забезпечене порукою, ані поточний рахунок, на який надається послуга кредитний ліміт. Лише визначено відповідача-1, первинні зобов`язання якого забезпечені порукою.

Такі висновки повністю відповідають висновкам відображеним у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 922/2913/18.

З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача-2 є безпідставними, а тому і не підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2253,43 грн.

Керуючись ст. 4, 74, 76-80, 123, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фермерського господарства «Герасименка Володимира Олександровича» (80200, Львівська обл., Радехівський р-н, м. Радехів, вул. Об`їздна, буд. 96; ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ) 33122,43 грн. заборгованості за тілом кредиту та 2253,43 грн.судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення ухвалено 17.02.2022 року в нарадчій кімнаті.

Суддя Крупник Р.В.