ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. м. Київ Справа№ 910/7878/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Островерхій В.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Сірик Д.О.,

від відповідача: Ялі К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 (головуючий суддя Кравчук Г. А., судді Козир Т. П., Агрикова О. В.)

у справі № 910/7878/20

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд», м. Київ

про стягнення 46 879,15 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» (далі по тексту відповідач) про стягнення 43 000,00 грн заборгованості за спожиту теплову енергію у гарячій воді, 3 051,95 грн інфляційних втрат, 1 827,21 грн 3 % річних та 2 102,00 грн судового збору.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 01.07.1999 між АЕК «Київенерго» (перейменоване у ПАТ «Київенерго») та ТОВ «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» було укладено Договір №620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді, в порушення умов якого відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію у гарячій воді, в результаті чого за період з листопада 2016 по квітень 2017 утворилась заборгованість, яка станом на жовтень 2018 становить 43 000,00 грн.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК) відповідачу було нараховано 3 051,95 грн інфляційних втрат та 1 827,21 грн 3% річних.

В подальшому, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» (Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено Договір №601-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього Договору. Згідно Додатку №1 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості до відповідача за Договором №620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді на суму 43 000,00 грн.

Крім того, згідно п. 1.3 Договору цесії Кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених Договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрат, витрати пов`язанні з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку із неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку №1 до цього Договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, проте, врахуючи пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, суд відмовив у задоволенні позову. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заміна первісного кредитора новим кредитором не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності строку, у межах якого позивач міг звернутися з вимогою про стягнення заборгованості за Договором №620111 від 01.07.1999.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» (далі по тексту апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» повністю.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що 31.10.2017 відповідачем було здійснено оплату заборгованості за Договором №620111 від 01.07.1999 на суму 4 358,30 грн та відповідно не встановлено, що строк позовної давності переривався, а тому перебіг строку позовної давності починається заново, тобто з 01.11.2017 та закінчується 01.11.2020.

Крім того, як вказує апелянт, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України було встановлено карантин з 12 березня 2020 по 22 травня 2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, було продовжено з 22 травня 2020 по 31 липня 2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641, зі змінами, внесеними згідно із постановами Кабінету Міністрів України №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020 дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 та від 20.05.2020 №392 продовжено з 01 серпня до 31 грудня 2020.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтею 257 ЦК (строк позовної давності), продовжується на строк дії такого карантину.

Таким чином, починаючи з 12.03.2020 і по день подання апеляційної скарги на території України установлено і діє карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, причиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, за твердженням апелянта, строки позовної давності було подовжено згідно рішень Уряду до спливу строку позовної давності, а отже, позовна заява подана у даній справі у межах строку позовної давності.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 43 000,00 грн основного боргу, 3 051,95 грн інфляційних втрат, 1 827,21 грн 3 % річних та 2 102, 00 грн судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 3 153,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачем доведено набуття ним права вимоги до відповідача за Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №620111 від 01.07.1999, на підставі укладеного позивачем з ПАТ «Київенерго» Договору цесії, а тому позовні вимоги суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на день спливу позовної давності щодо стягнення вказаної заборгованості постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-19» на всій території України було установлено карантин з 12.03.2020 по 22.05.2020. В подальшому дію карантину продовжено на всій території України з 22.05.2020 по 26.06.2020 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392. Приписами п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

А тому, враховуючи вказану норму матеріального права та встановлені фактичні обставини у цій справі, зокрема і дату звернення позивача до господарського суду з позовом, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що позивачем не пропущено позовної давності стосовно позовних вимог щодо стягнення як основного боргу, так інфляційних втрат і 3% річних.

23.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20.

У своїй заяві відповідач просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову по справі №910/7878/20 від 16.04.2021 та прийняти нове рішення у справі №910/7878/20, яким відмовити у позові Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд №3» про стягнення 47 879,15 грн. Здійснити поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 та стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд №3» безпідставно стягнуті грошові кошти у розмірі 49 981,16 грн. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі №910/7878/20 на суму 49 981,16 грн.

Підставою для подання вказаної заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 стало визнання недійсним у судовому порядку Договору про відступлення права вимоги №601-18 від 11.10.2018 в частині відступлення вимоги до відповідача (у даній справі) недійсним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» у справі №910/7878/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 витребувано матеріали справи №910/7878/20.

19.01.2022 матеріали справи №910/7878/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 відкрито провадження у справі №910/7878/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 за нововиявленими обставинами. Розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 призначено на 22.02.2022 о 13 год. 00 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А, зал № 6. Учасникам справи надано право подати відзив на заяву про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 за нововиявленими обставинами, клопотання, скарги, заперечення до 14.02.2022.

Позивач своїм правом, наданим йому статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (дала по тексту ГПК) не скористався, відзив на заяву відповідач про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, не подав.

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2022 усно заявив клопотання про відкладення розгляду справи до розгляду справи у Верховному Суді, яка є подібною до даної справи та справи №905/1965/19 (910/4441/21).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 216 ГПК суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до п. 11 ст. 270 ГПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Порадившись на місці, суд апеляційної інстанції протокольною ухвалою від 22.02.2022 відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки наведені позивачем обґрунтування відкладення розгляду даної справи не свідчать про неможливість розгляду заяви відповідач про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.02.2022 підтримав свою заяву про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2022 заперечив проти задоволення заяви відповідача про перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 за нововиявленими обставинами.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

За приписами ст. 320 ГПК рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 320 ГПК).

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері господарського судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою стадією судового процесу (факультативна стадія), під час якої суд, що ухвалив судове рішення, після набрання ним законної сили переглядає його з ініціативи осіб, які брали участь у справі, або осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки у зв`язку з виявленням істотних обставин, що існували, але не були їм відомі на час вирішення справи.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами вже по своїй природі передбачає конфлікт між принципом «правової визначеності» та «правом на справедливий суд», але останній (з урахуванням того ж принципу «правової визначеності», в аспекті чіткості судового процесу та винятковості переліку і вимог до обставин, що можуть виступати як нововиявлені) має пріоритет.

Законодавство, в тому числі і ГПК, не містить визначення поняття «нововиявлені обставини», проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи які передбачені нормами права і тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин; які мають істотне значення для вирішення справи по суті; існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам господарського процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 320 ГПК підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення ніж те, яке було прийняте). Близька за змістом правова позиція, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2021 у справі № 9901/424/18, від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Таким чином, перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за умови наявності підстав для такого перегляду, встановлених ГПК, та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених ГПК.

Прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 5 ст. 320 ГПК).

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, тобто те, по відношенню до чого позивач просить у суду захисту. Разом з тим підстава позову - це ті фактичні обставини, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги. Фактичні обставини, викладені позивачем в позовній заяві, згодом в процесі розгляду справи набувають форму доказів, які можуть оскаржуватися відповідачем. Підставою позову виступають також і правові норми, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.

Окрім того, під час вирішення питань щодо правової природи юридичних фактів як нововиявлених обставин та їх істотності необхідно керуватися правилами статті 86 ГПК.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Підставою перегляду рішення за нововиявленими обставинами є відсутність у суду можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Подібну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 454/3003/14-ц, від 18.12.2019 у справі №904/1775/18.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії» Єпропейський суд з прав людини вказав, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Желтяков проти України»).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» звернулося до Господарського суду Донецької області із позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго», Акціонерного товариства К.Енерго про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18, укладеного між Комунальним підприємством «Київтеплонерго» та Акціонерним товариством К.Енерго в частині відступлення права вимоги заборгованості до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» за Договором №620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 02.08.2021 у справі №905/1965/21 (910/4441/21) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» до відповідача 1 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», відповідача 2 Акціонерного товариства «К.Енерго» про визнання недійсним договору відмовлено повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі №905/1965/21 (910/4441/21) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» задоволено. Рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2021 у справі №905/1965/19 (910/4441/21) скасовано. Прийнято нове рішення. Позов задоволено. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18 між Комунальним підприємством Київтеплоенерго та Акціонерним товариством К.Енерго в частині відступлення права вимоги заборгованості до Товариства з обмеженою відповідальністю Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд за договором №620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ст. 284 ГПК постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

У своїй постанові від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11 Верховний Суд вказав, що нововиявленою обставиною є встановлений рішенням суду факт недійсності такого договору, оскільки ця обставина існувала на момент заміни стягувача, не могла бути йому відомою та є істотною, бо її врахування судом мало би наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Таким чином, визнання у судовому порядку недійсним Договору відступлення права вимоги від 11.10.2018 №601-18 між Комунальним підприємством Київтеплоенерго та Акціонерним товариством К.Енерго в частині відступлення права вимоги заборгованості до Товариства з обмеженою відповідальністю Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд за договором №620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді є нововиявленою обставиною, оскільки така обставина існувала на момент розгляду справи, відповідачу не могло бути відомо про визнання недійсним договору на час розгляду даної справи та вказана обставина є істотною для справи №910/7878/20.

01.07.1999 між Акціонерною енергопостачальною організацією «Київенерго», яке в подальшому змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Київенерго» та Акціонерне товариство «К.Енерго» (енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» (абонент) було укладено Договір № 620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі по тексту Договір №620111), предметом якого відповідно до п. 1.1 є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1 Договору №620111 при виконанні його умов, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватись тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж (далі - Правил), нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

За умовами пп. 2.2.2 п. 2.2 Договору №620111 енергопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до цього Договору.

Відповідно до пп. 2.3.1, 2.3. 2 п. 2.3 Договору №620111 абонент зобов`язався додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку №1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії; виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку №4 до Договору.

За узгодженими в п. 5.1 Договору сторонами умовами облік споживання абонентом теплової енергії проводиться по приладах обліку та розрахунковим способом.

В Додатках №8 та №9 до Договору №620111 зазначаються всі об`єкти теплопостачання, підключені до теплових мереж абонента (найменування, максимальні теплові навантаження, обсяги теплопостачання, займана площа орендарів тощо).

Пунктом 2 Додатку № 4 до Договору №620111 передбачено, що абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість, заявленої у Договорі кількості теплової енергії за розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Згідно з п. 3 Додатку № 4 до Договору №620111 в разі, якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку: - при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, ця кількість перевищення самостійно сплачується відповідачем не пізніше 28 числа поточного місяця; - у випадку, якщо фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, сальдо розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

За умовами п. 4 Додатку №4 до Договору №620111 абонентам, що не мають приладів обліку кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації , та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою абонентом тепловою енергією сплачується ним самостійно, не пізніше 15 числа слідуючого за розрахунковим.

Відповідно до п. 5 Додатку №4 до Договору №620111 абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту №6 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акта звірки абонент повертає в РВТ).

Сторони у п. 9.4 Договору №620111 погодили, що жодна із сторін немає права передавати свої права та обов`язки за даним Договором третій стороні, без письмової згоди іншої сторони. При наявності такої необхідності Договір необхідно переоформити на нового суб`єкта Договору.

Згідно з п. 9.7 Договору №620111 у випадку, якщо сторона письмово не повідомить іншу сторону про зміну своїх реквізитів у триденний термін, вся кореспонденція і платежі, направлені за старими реквізитами вважаються отримані належною стороною.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.1999. Припинення дії Договору не звільняє абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. п. 8.1, 8.3, 8.4 Договору №620111).

11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор, позивач) було укладено Договір №601-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі по тексту - Договір цесії), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (далі по тексту - споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн, станом на 01.08.2018, з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів.

Пунктом 1.2 Договору цесії визначено, що перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в Додатку № 1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами Додатку № 1 до цього договору.

Як передбачено п. 1.3 Договору цесії з укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 до цього договору. Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, втрати від інфляції, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню з споживача (споживачів), визначаються окремим договором.

У відповідності до п. 2.1 Договору цесії в рахунок оплати за відступлене право вимоги за цим договором на суму 497 554 936,91 грн, новий кредитор прийняв 497 554 936,91 грн боргових зобов`язань кредитора перед Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що становить частину суми боргового зобов`язання за мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 зі справи № 910/7807/18.

Згідно з п. 3.1.1 Договору цесії сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку № 1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання кредитором та новим кредитором своїх зобов`язань за цим договором цесії (п. 5.1 Договору цесії).

Відповідно до Додатку №1 до Договору цесії позивач прийняв право вимоги до відповідача за заборгованістю у розмірі 43 000,00грн.

Спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань, внаслідок чого за спожиту теплову енергію у гарячій воді за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року у відповідача утворилась заборгованість за Договором в розмірі 43 000,00грн, право вимоги на стягнення якої позивач набув на підставі Договору цесії. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 051,95грн інфляційних втрат та 1 827,21 грн 3 % річних.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 2 ст. 275 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно зі ст. 714 ЦК за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 276 ГК загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК).

Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно із нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Водночас судом апеляційної інстанції за заперечення апелянта щодо дійсності Договору цесії вказав, що за приписами ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 1 ст. 236 ЦК визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, враховуючи визнання судом недійсним Договору цесії в частині відступлення права вимоги заборгованості до Товариства з обмеженою відповідальністю Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд за Договором №620111 на постачання теплової енергії у гарячій воді, позивач не набув права вимоги до відповідача за Договором №620111, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст. 76, 77 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 325 ГПК заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 325 ГПК за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 325 ГПК у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду.

Частиною 3 статті 333 ГПК визначено суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно ч.ч. 5-7 ст. 333 ГПК питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ГПК суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи те, що відповідачем виконано наказ Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі №910/7878/20, суд апеляційної інстанції здійснює поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 та визнає таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі №910/7878/20.

Згідно ч. 5 ст. 236 ГПК обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі № 910/7878/20 слід задовольнити, постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» залишити без задоволення, змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20, виклавши її у редакції даної постанови, а резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 залишити без змін.

Судовий збір сплачений відповідачем за подання заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами покладається на позивача відповідно до вимог ст. 129 ГПК.

Керуючись ст.ст. 320, 325, 328, 333 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційним господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі № 910/7878/20 задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20 скасувати.

3. Прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

4. Змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20, виклавши її у редакції даної постанови. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 у справі №910/7878/20 залишити без змін.

5. Здійснити поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №910/7878/20.

6. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40538421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» (02125, м. Київ, вул. Воскресенська, 2-А, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03334032) 49 981,16 грн (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят одну гривню 16 копійок) безпідставно стягнутих на підставі наказу від 21.05.2021 у справі №910/7878/20.

7. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду міста Києва від 21.05.2021 у справі №910/7878/20.

8. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40538421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління №3 Київзеленбуд» (02125, м. Київ, вул. Воскресенська, 2-А, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03334032) 4 729,50 (чотири тисячі сімсот двадцять дев`ять гривень 50 копійок) судового збору за подання заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

9. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

10. Матеріали справи №910/7878/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

11. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.02.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

В.А. Корсак