ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розгляд вимог кредитора

"18" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3468/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Родовець С.В.

дослідивши матеріали заяви Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання вимог

по справі

за заявою боржника: ОСОБА_1

про неплатоспроможність

у відкритому судовому засіданні за участі

представників сторін та учасників:

від боржника: Хомко С.В.;

від заявника: АТ «УкрСиббанк» - Платонович М.Г.;

керуючий реструктуризацією: не з`явився;

У судовому засіданні 16.02.2022р. оголошувалась перерва до 18.02.2022р. о 14 год. 30 хв. у відповідності до ст. 216 ГПК України.

Встановив:

Ухвалою підготовчого засідання суду від 08.12.2021р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів до 07.04.2022р.; призначено керуючим реструктуризацією боржника ОСОБА_1 арбітражного керуючого Данілова А.І. (т. 1 а.с. 149-158).

З метою виявлення всіх кредиторів, 09.12.2021р. здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за №67827 (т. 1 а.с. 160-161).

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося із заявою від 21.12.2021р. (вх. №3-847/21 від 23.12.2021р.) (т. 1 а.с. 165-167) із врахуванням уточнень до неї від 11.01.2022р. (вх. №3-5/22 від 12.01.2022р.) (т. 2 а.с. 69-70) про визнання вимог до фізичної особи ОСОБА_1 , що забезпечені іпотекою та виникли внаслідок не виконання договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.05.2008р. у розмірі 253 896, 73 дол. США, що станом на 21.12.2021р. за курсом НБУ 27, 2846 грн. за 1 дол. США еквівалентно 6 927 470, 72 грн. по кредиту та процентам та 36 239, 05 грн. пені, а саме: 81017, 48 дол. США (що еквівалентно 4421045, 97 грн.) - кредитна заборгованість (основний борг), що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 44099, 48 дол. США (що еквівалентно 1203236, 67 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом, що нараховані до 18.05.2018р., у тому числі 26268, 06 дол. США, що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 128779, 77 дол. США (що еквівалентно 3513704, 51 грн.) - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, що нараховані до 20.11.2021р.; 15044, 02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом, що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 21195, 03 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 1720 грн. - судовий збір, що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 4540 грн. - судовий збір, що сплачений кредитором при поданні заяви з вимогами до боржника у справі №916/3468/21.

Заява обґрунтована тим, що АКІБ «УкрСиббанк» (з 27.11.2018р. нова назва - АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту №0 від 21.05.2008р., відповідно до умов якого банк надав боржнику кредит (грошові кошти) в сумі 100000, 00 дол. США на споживчі цілі, в забезпечення виконання якого боржник передав в іпотеку нерухоме майно- квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 103, 1 кв.м., згідно умов договору іпотеки, укладеного 21.05.2088р. між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц, яке станом на 07.12.221р. залишається не виконаним, позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнуто солідарно заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором у загальній сумі 111819, 39 дол. США.

У відзиві боржника від 11.01.2022р. (вх. №689/22 від 11.01.2022р.) (т. 2 а.с. 13-17) та від 11.01.2022р. (вх. №723/22 від 12.01.2022р.) (т. 2 а.с. 27-31) вказано про визнання грошових вимог АТ «УкрСиббанк» за кредитом та відсотками у розмірі 157 538, 82 дол. США (станом на 21.12.2021р. за курсом НБУ 27, 2846 грн. за 1 дол. США еквівалентно 4 298 383, 69 грн.) та 36 239, 05 грн. пені, а саме: 81 017, 48 дол. США (4 421 045, 97 грн.) - основна заборгованість за кредитним договором; 26 268, 06 дол. США (716 713, 51 грн.) - заборгованість за відсотками, що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 50 253, 28 дол. США (1 371 140, 64 грн.) - заборгованість за відсотками з користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, що нараховані за останні три роки, а саме у період з 21.12.2018р. по 21.11.2021р.; 15 044, 02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 21 195, 03 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами; 1720 грн. - судовий збір, що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одесит від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 4540 грн. - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника. Боржник зазначає, що 13.03.2014р. рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі №520/18038/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором за № 0 від 21.05.2008р. у загальній сумі 111819 дол., 39 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 13.11.2013р. становить 893772, 38 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 81017, 48 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 647572, 72 грн.; заборгованість за відсотками - 26268, 06 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 209960, 60 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом - 15044, 02 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом - 21195, 03 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "УкрСиббанк" судовий збір у розмірі 1720, 50 грн.

Щодо нарахованої заборгованості за відсотками у розмірі 44 099, 48 дол. США згідно ст. 1048 ЦК України боржник зазначає, що відповідно до наданого розрахунку заборгованості кредитором нараховано таку заборгованість до закінчення дії кредитного договору - 18.05.2018р., з розміром якої боржник не погоджується, виходячи з наступного. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. по справі №444/9519/12, боржник вказує, що кредитор 13.11.2013р. звернувся до суду з позовом про дострокове повернення позики та сплати процентів, у зв`язку з чим ним змінено строк кредитування, а тому кредитор втратив право нараховувати відсотки та пеню після 13.11.2013р. Боржник частково визнає заборгованість за відсотками, а саме у розмірі 26 268, 06 дол. США, стягнутому за рішенням суду.

Щодо нарахованої заборгованості за відсотками у розмірі 128 779, 77 дол. США (згідно ст. 625 ЦК України) боржник вказує, що така заборгованість нарахована понад встановлений договором термін. Посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019р. по справі №127/15672/16-ц, боржник зазначає, що вимоги кредитора щодо сплати заборгованості за відсотками згідно ст. 625 ЦК України підлягають визнанню за останні три роки, які передували зверненню до суду із заявою про визнання вимог кредитора, а саме у період з 21.12.2018р. по 21.11.2021р., що становить 50 253, 28 дол. США. Боржник заявляє про застосування строку позовної давності до вимог кредитора щодо заборгованості по сплаті відсотків за користування грошовими коштами згідно ст. 625 ЦК України.

Щодо забезпечення вимог кредитора боржник посилається на п. 2.1. договору про надання споживчого кредиту та Інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №280672930 від 22.10.2021р., згідно якої зареєстровано обтяження, а саме: тип обтяження іпотека, підстава обтяження - договір іпотеки, іпотекодержатель - АКІБ «УкрСиббанк».

Згідно відзиву від 11.01.2022р. (вх. №605/22 від 11.01.2022р.) (т. 2 а.с. 10-12) керуючим реструктуризацією майна арбітражним керуючим Даніловим А.І. грошові вимоги АТ «УкрСиббанк» до фізичної особи ОСОБА_1 визнаються в розмірі 236 065, 31 дол. США, що станом на 21.12.2021р. за курсом НБУ 27, 2846 грн. за дол. США, що еквівалентно 6 440 947, 56 грн. та 36 239, 05 грн. пені, а саме: 81017, 48 дол. США (що еквівалентно 4421045, 97 грн.) - основна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.05.2008р., що підлягає стягненню за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 26 268, 06 дол. США (716 713, 51 грн.) - заборгованість за відсотками по договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.05.2008р., що підлягає стягненню відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 128 779, 77 дол. США (3 513 704, 51 грн.) - заборгованість за відсотками з користування грошовими коштами понад встановлений договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.05.2008р. термін, що нараховані до 20.11.2021р. (згідно ст. 625 ЦК України); 15 044, 02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 21 195, 03 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами; 1720 грн. -судовий збір, що підлягає стягненню відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц; 4540 грн. - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника. У відзиві зазначено, що 13.03.2014р. рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі №520/18038/13-ц вимоги банку задоволено; враховуючи те, що банк звернувся до суду з позовом про дострокове повернення позики та сплати процентів, встановлений договором №0 про надання споживчого кредиту від 21.05.2008р. строк кредитування було змінено, а право кредитодавця нараховувати відсотки було припинено. Посилаючись на п. 2.1. договору про надання споживчого кредиту та Інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №280672930 від 22.10.2021р., керуючий реструктуризацією майна зазначає, що грошові вимоги заявника до боржника забезпечені майном боржника.

Розглянувши матеріали справи, заяву АТ «УкрСиббанк» з доданими до неї додатками, вислухавши представників сторін та учасників, суд встановив:

Згідно п.1.1. Статуту заявника (нова редакція) (т. 1 а.с. 171-176), погодженого Національним банком України від 06.08.2020р., та затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів АТ "УкрСиббанк" 24.06.2020р., АТ "УкрСиббанк" є правонаступником комерційного інноваційного банку "Харківінкомбанк"; згідно рішення загальних зборів акціонерів від 18.06.1992р. (протокол №2) було змінено найменування банку на Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк"; рішенням загальних зборів акціонерів від 25.08.1993р. (протокол №4) змінено організаційну форму банку на відкрите акціонерне товариство; рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009р. акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" у зв`язку з приведенням свої діяльності у відповідності до норм Закону України "Про акціонерні товариства" змінив своє найменування на ПАТ "УкрСиббанк", яке виступало правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк"; 17.10.2018р. було прийнято рішення про зміну типу товариства із публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство та про зміну найменування ПАТ "УкрСиббанк" на АТ "УкрСиббанк", яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ "УкрСиббанк".

21.05.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) (т. 1 а.с. 178-181), п. 1.1. якого передбачено, що банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000 дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 505 000 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору.

П. 1.2 вказаного договору передбачено, що строк кредитування: надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступній термін: 21.05.2008р.; позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 18.05.2018р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10, 8.4., 10.2., 10.14 договору. Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмір 1585 дол. США в день сплати ануїтетних платежів. Позичальник зобов`язується повернути суми кредиту та сплатити проценти, штрафи та інші платежі згідно умов договору.

Згідно п. 1.3.3. зазначеного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом « 30/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства України. Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається: застава нерухомості, а саме: трьохкімнатної квартири, загальною площею 103, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та є власністю ОСОБА_1 ; порука, а саме порука ОСОБА_2 .

П. 4.1. зазначеного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором.

Згідно п. 8.1. вказаного договору за порушенням позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених договором та/або «кредитним договором», зокрема, термінів сплати повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц (т. 1 а.с. 183-184) позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором за № 0 від 21 травня 2008 року у загальній сумі 111819, 39 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 13.11.2013р. становить 893772, 38 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 81017, 48 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 647572, 72 грн.; заборгованість за відсотками - 26268, 06 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 209960, 60 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом - 15044, 02 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом - 21195, 03 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" судовий збір у розмірі 1720, 50 грн.

Постановою Першого Малиновського ВДВС міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №57724462 від 19.11.2018р. (т. 1 а.с. 19) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №520/18038/13-ц, виданого 15.04.2014р. Київським районним судом м. Одеси.

Постановою Першого Малиновського ВДВС міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №57724462 від 03.02.2020р. (т. 1 а.с. 20) виконавчий документ, а саме виконавчий лист №520/18038/13-ц, виданий 15.04.2014р. Київським районним судом м. Одеси, повернуто стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом (проценти за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України) на 07.12.2021р. за кредитним договором №0 від 21.05.2008р. (т. 1 а.с. 187-192) загальний залишок заборгованості по процентам за користування кредитом - 44 099, 48 дол. США, яка нарахована в період з 21.05.2008р. по 18.05.2018р.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) (т. 1 а.с. 192-196) загальний залишок такої заборгованості становить 128 779, 77 дол. США, яка нарахована в період з 22.06.2010р. по 20.11.2021р.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З 21.10.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства, яким встановлені умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи та відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратив чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Книга третя Кодексу України з процедур банкрутства містить положення щодо банкрутства юридичних осіб; книга четверта - положення щодо відновлення платоспроможності фізичної особи.

Ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Грошове зобов`язання згідно абз. 4 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Ч. 1 ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ч. 2 ст. 76 ГПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; 3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд в силу наведених вище норм має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19).

Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13 дійшла висновків про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою ст. 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

В свою чергу у постанові від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 з приводу застосування приписів ст. 1048 ЦК України у разі неправомірного, незаконного користуванням боржником грошовими коштами через прострочення виконання грошового зобов`язання Велика Палата Верховного Суду вказала на таке.

Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії договору позики, та правовідносин, які склалися між сторонами цього спору внаслідок припинення договору депозиту і невиконання відповідачем обов`язку повернути грошові кошти у визначений строк, не дає підстав для висновку, що такі правовідносини подібні за змістом.

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, тому підстави для застосування аналогії закону відсутні.

У постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі ст. 599 та ч. 4 ст. 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Тобто у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що 21.05.2008р. між заявником та боржником був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальник зобов`язувався повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 18.05.2018р., який сторонами не був продовжений.

Тобто, у межах строку кредитування до 18.05.2018р. боржник, мав зокрема, повертати заявнику кредит і сплачувати проценти.

В подальшому банк звернувся із позовною заявою до Київського районного суду м. Одеси, за результатами розгляду якої рішенням від 13.03.2014р. по справі №520/18038/13-ц позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 21.05.2008р. задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" у загальній сумі 111819, 39 дол. США.

Таким чином, звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ «УкрСиббанк» на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Згідно довідки довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом (проценти за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України) банком було здійснено нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом (відповідно до ст. 1048 ЦК України) за період з 21.11.2013р. по 18.05.2018р., тобто в період після звернення до суду із позовною заявою.

Приймаючи до уваги зміну АТ «УкрСиббанк» порядку виконання умов кредитного договору на підставі звернення до суду із позовом про дострокове погашення кредиту, та те, що право заявника нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом припинилося, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування заявником таких процентів у сумі 17 831, 42 дол. США після прийнятого судом рішення стосовно заборгованості за кредитом.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) АТ «УкрСиббанк» було здійснено нарахування заборгованості по процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України), за період з 21.07.2010р. по 22.11.2021р.

Приймаючи до уваги те, що стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується трьома останніми роками, які передували зверненню з позовом суду, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування заявником таких процентів у сумі 78 526, 49 дол. США.

Визначальною датою для розподілу конкурсних та поточних вимог кредиторів є 08.12.2021р. дата відкриття провадження про неплатоспроможність ОСОБА_1 та офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за №67827 від 09.12.2021р.

Тридцятиденний строк, встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, для подання заяв конкурсних кредиторів закінчився 10.01.2022р.

Враховуючи викладене та те, що грошові вимоги АТ «УкрСиббанк» виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (тобто, до 08.12.2021р.), є конкурсними вимогами, документально підтверджені та обґрунтовані, суд частково визнає грошові вимоги заявника в сумі 157 538, 82 дол. США із задоволенням у другу чергу та в сумі 36 239, 05 грн. із задоволенням у третю чергу; решту заявлених грошових вимог АТ "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 відхиляє.

Стосовно вимоги АТ «УкрСиббанк» про визнання суми сплаченого судового збору в розмірі 4540 грн. суд зазначає, що такий збір не є грошовим зобов`язанням у відповідності до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, однак зазначається в реєстрі вимог кредиторів із черговістю задоволення вимог кредиторів - перша.

Керуючись ст. ст. 1, 45, 113, 122, ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України суд

У Х В А Л И В:

1.Визнати частково грошові вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 в сумі 157 538, 82 дол. США із задоволенням у другу чергу та в сумі 36 239, 05 грн. із задоволенням у третю чергу.

2.Решту заявлених грошових вимог Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 відхилити.

Ухвала є підставою для внесення відомостей до реєстру вимог кредиторів у відповідності до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала набирає законної сили 18 лютого 2022 р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Повну ухвалу складено та підписано 23 лютого 2022р.

Копію ухвали надіслати на електронну адресу: представнику боржника Хомко С.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), арбітражному керуючому Данілову А.І. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Копію ухвали надіслати: АТ "УкрСиббанк" (65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21-а).

Суддя Л.І. Грабован