ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022 Справа № 914/3944/21

За позовом: Державного підприємства Укрхімтрансаміак, м.Київ

до відповідача: Приватного підприємства Торгівельна фірма Греміона, м.Львів

про: стягнення 276480,00грн заборгованості за договором №М300321/01 від 30.03.2021

Суддя У.І. Ділай

Без участі представників сторін

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021, справу №914/3944/21 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 28.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без участі представників сторін.

17.01.2022 від відповідача до суду надійшов відзив.

25.01.2022 від позивача до суду надійшли письмові пояснення.

02.02.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Строк вирішення спору завершується 28.02.2022. Відтак, в суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами строку, встановленого для вирішення спору у спрощеному позовному провадженні.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

28.12.2020 між сторонами укладено договір поставки № 472, відповідно до пункту 1.1. якого відповідач зобов`язався у визначений цим Договором строк передати у власність позивача «Дискові поворотні затвори» за кодом ДК 021:2015 « 42131280-2» (Клапани з поворотним затвором типу «батерфляй») зазначені у специфікації, яка наведена в додатку №1 до цього договору, а позивач зобов`язався прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2. договору сторони встановили, що найменування (номенклатура, асортимент) товарів, одиниці виміру, ціна за одиницю, загальна вартість, строк і місце поставки партій товарів зазначаються у специфікації.

У пункті п.2.1. договору сторони передбачили, що ціна Договору становить 960000,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 192000,00 грн, а всього 1152000,00 грн.

В розділі 5 договору сторони передбачили, що постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, якості, комплектності, строки та в місці поставки відповідно до умов договору, специфікації (додаток №1) та технічних вимог та якісних характеристик товарів (додаток №2).

В будь-якому разі строк поставки товару не може бути більшим 20 (двадцяти) тижнів, перебіг яких починається від дати підписання договору (п.5.1. договору).

Відвантаження постачальником не вказаних у специфікації товарів, а також часткова поставка товарів із партії товарів, не допускається. Відвантажені постачальником з порушенням цього пункту товари покупцем можуть не прийматись та не оплачуватись (п.5.2. договору).

В пункті 9 Технічних вимог на поставку сторони встановили, що строк поставки товарів становить 20 тижнів від дати укладення договору.

Як зазначив позивач перебіг 20 тижневого строку завершився 18.05.2021.

Листами від 14.05.2021 №3289 та від 01.06.2021 №3318 відповідач повідомив позивача про затримку поставки товарів та просив не застосовувати штрафні санкції.

У порядку досудового врегулювання спору 13.09.2021 позивач направив відповідачу претензію №1/02.2-1367, в якій, з огляду на порушення строків поставки, просило сплатити штрафні санкції. Вказану претензію відповідач залишив без задоволення. Зважаючи на порушення відповідачем строку поставки товару більше ніж на 30 календарних днів, листом від 05.11.2021 №1/02.2-1780 позивач повідомив відповідача про відмову від договору поставки від 28.12.2020 №472 з 05.11.2021.

Відповідно до п.7.3. Договору у випадку порушення строків поставки/допоставки/заміни Товару, Постачальник сплачує неустойку у розмірі 0,1 відсотка від загальної вартості Товару, з якого допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав взятих зобов`язань, відтак позивач нарахував 195840,00 грн неустойки та 80640,00 грн 7% штрафу.

У відзиві на позов відповідач просить зменшити розмір пені та штрафу з огляду на таке.

ПП «ТФ «Герміона» є дистриб`ютором компанії «Емерсон», згідно із політики якої розмитнення і логістика на територію України здійснюється виключно Представництвом компанії, а саме ТзОВ «Емерсон». Між ТзОВ «Емерсон» та ПП «Торгівельна фірма «Герміона» було укладено рамковий контракт № 82962-КВ від 23.03.2021 щодо поставки товарів, що вказані в Додатках (Специфікаціях). На виконання вказаного договору було укладено Додаток № 198 від 22.01.2021, відповідно до якого ТзОВ «Емерсон» зобов`язалось поставити ПП «Торгівельна фірма «Герміона» затвор поворотний дисковий Vanessa 30 000 РN100 DN 200 у кількості 4 одиниці. Відповідно до умов вказаного договору та додатку термін поставки повинен був відбутися не пізніше 17.05.2021.

Покликаючись на поширення епідемії СОVID-19, зокрема на території Європи, Рамковий контракт № 82962-КВ від 23.03.2021 з визначеними умовами поставки у Додатку до контракту не був виконаний виробником, продавцем за контрактом - компанією «Емерсон Отомейшн Солюшн Файпл Контрол Джермані ГмбХ» у встановлені строки, що автоматично призвело до неможливості своєчасного виконання ТзОВ «Емерсон» своїх зобов`язань за Договором № 82962-КВ від 23.09.2012 з визначеними умовами згідно Додатку № 198 до нього. ТзОВ «Емерсон» листом від 14.05.2021 попередило ПП «Торгівельна фірма «Герміона» про неможливість виконання поставки затворів поворотних дискових Vanessa 30 000 РN100 DN 200 в обумовлені строки з причини затримки постачання відливок із заводу-виробника в Німеччині, яка була спричинена карантинними обмеженнями на території Німеччини, що вплинуло на несвоєчасну поставку обладнання.

На підтвердження зазначеного відповідач долучив Висновок Торгово-промислової палати України про істотну зміну обставин від 03.09.2021 № 2291/1.2.

За твердженням відповідача в силу об`єктивних та незалежних причин, ПП «Торгівельна фірма «Герміона» не змогло поставити позивачу товар в обумовлений договором строк. Листами № 3289 від 14.05.2021 та № 3318 від 01.06.2021 відповідач повідомляв позивача про неможливість відвантажити обладнання в обумовлений строк у зв`язку із карантинними обмеженнями, запровадженими у країні виробника товару та в країнах, в яких знаходяться постачальники комплектуючих частин.

Лише 25.08.2021 ТзОВ «Емерсон» передало ПП «ТФ «Герміона» чотири затвори поворотні дискові згідно із видатковою накладною № 1 SY, які було відвантажено ДП «Укрхімтрансаміак», однак останнє, на думку відповідача, з надуманих, неістотних та не передбачених договором підстав відмовилось отримувати товару, про що складено акт приймання- передачі товару від 30.09.2021.

25 листопада 2021 року відповідач отримав лист ДП «Укрхімтрансаміак» вих. № 1/02.2-1780 від 05.11.2021 про односторонню відмову від договору. На даний лист ПП «ТФ «Герміона» направило відповідь (вих. № 3676 від 06.12. 2021 року) щодо безпідставності та недопустимості односторонньої відмови від договору.

Відповідач визнав факт недотримання строків поставки продукції та свій обов`язок сплатити позивачу за це порушення штрафні санкції, проте вважає, що вимога ДП «Укрхімтрансаміак» сплатити суму пені 131325,00 грн та штрафу 80640,00 грн не може розцінюватись як справедлива, добросовісна та розумна. Заявлений у позовній заяві розмір санкцій є несправедливим та непомірно великим для відповідача, що робить збитковою господарську операцію з продажу продукції.

Разом з тим відповідач зазначив, що позивач не надав суду доказів наявності понесення ним збитків, які б перевищували чи дорівнювали розміру заявленої до стягнення суми пені та штрафу. Також позивач не довів та не підтвердив доказами, що розмір пені та штрафу, який позивач просить стягнути з відповідача є співрозмірним із можливими збитками.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір поставки № 472 від 28.12.2020, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині.

За договором поставки, відповідно до вимог ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

У п.6.1.2 зазначено, що покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплатити товар, а в п. 6.3.1 договору передбачено, що продавець зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

В розділі 5 договору сторони передбачили, що постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, якості, комплектності, строки та в місці поставки відповідно до умов договору, специфікації (додаток №1) та технічних вимог та якісних характеристик товарів (додаток №2).

В будь-якому разі строк поставки товару не може бути більшим 20 (двадцяти) тижнів, перебіг яких починається від дати підписання договору (п.5.1. договору).

Відвантаження постачальником не вказаних у специфікації товарів, а також часткова поставка товарів із партії товарів, не допускається. Відвантажені постачальником з порушенням цього пункту товари покупцем можуть не прийматись та не оплачуватись (п.5.2. договору).

В пункті 9 Технічних вимог на поставку сторони встановили, що строк поставки товарів становить 20 тижнів від дати укладення договору.

Перебіг 20 тижневого строку завершився 18.05.2021.

Листами від 14.05.2021 №3289 та від 01.06.2021 №3318 відповідач повідомив позивача про затримку поставки товарів та просив не застосовувати штрафні санкції.

30.09.2021 сторони склали акт приймання-передачі товару, відповідно до абзацу 6 стр.1 якого представники сторін зазначили, про відсутність: 1)сертифікату якості на фланці 11 В2/DN 200РN 100, був наданий сертифікат якості W-0072 на фланці 1-200-100 ст.20 ряд.1 ГОСТ 12821-80, який не відповідає "Технічним вимогам на поставку" - додатку №2 до Договору №472 від 28.12.2020; 2) сертифікату якості на Комплект монтажних частин; 3) паспортів та інструкцій з експлуатації на ручний редуктор. Відтак, позивач відмовився від прийняття товару.

Відповідно до ч.2 ст. 662 ЦК України, продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Зважаючи на порушення відповідачем строку поставки товару більше ніж на 30 календарних днів, листом від 05.11.2021 №1/02.2-1780 позивач повідомив відповідача про відмову від договору поставки від 28.12.2020 №472 з 05.11.2021.

До матеріалів справи відповідач долучив висновок Торгово-промислової палати України про істотну зміну обставин №2291/12 від 03.09.2021, в якому зазначено про наявність карантинних обмежень на території Німеччини, що вплинуло на несвоєчасну поставку обладнання ТОВ "Емерсон".

Слід зазначити, що поданий документ не є висновком судової експертизи, він являє собою думку авторитетних та незалежних фахівців з певного питання, поставленого ТПП України та надавався стосовно правовідносин, що склались між ТОВ "Емерсон" та ПП "ТФ "Герміона" на підставі договору від 23.03.2012 №82962-КВ, додаткової угоди №9-1 від 07.07.2020 та додатка №198 від 21.01.2021 щодо строків поставки товару. В резолютивній частині Висновку зазначено, що ТОВ "Емерсон" має право вимагати від ПП "ТФ "Герміона" перегляду та внесення змін до умов договору №82962-КВ від 23.03.2012 з додатковою угодою №9-1 від 07.07.2020 та додатку №198 від 21.01.2021. При не досягненні згоди з означеного питання ТОВ "Емерсон" може звернутись з відповідним позовом до суду.

Розглянувши поданий висновок, суд вважає, що наданий доказ не є належним та допустимим, що спростовує обставини справи.

Відповідно до п.8.1. - 8.3. спірного договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, терористичні акти, пожежі, повені, зсуви ґрунту, інші стихійні лиха чи природні явища, заборонні заходи вищих законодавчих та/або виконавчих органів державної влади, які виникли після підписання цього Договору та які Сторони не могли передбачити або запобігти їм, якщо ці обставини вплинули на виконання Сторонами свої зобов`язань, тощо).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі, з наданням відповідних підтверджуючих документів.

Доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та строку їх дії є відповідні документи, які видаються компетентним органом, зокрема: відповідний документ Торгово-промислової палати України. Строк для надання відповідних документів - протягом 20-ти днів з моменту виникнення обставин непереборної сили.

Як встановлено судом на дату укладання спірного договору від 28.12.2020 №472 в Україні вже існували карантинні обмеження встановлені Постановою Кабінетом міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом Sars-Cov-2». Однак, сторонами не було здійснено застереження в договорі щодо можливості зміни строків поставки товару з огляду на такі карантинні обмеження.

Суду не надано доказів звернення відповідача до позивача із пропозиціями щодо внесення змін у спірний договір, зважаючи на карантинні обмеження.

Відповідач визнав факт недотримання строків поставки продукції та свій обов`язок сплатити позивачу за це порушення штрафні санкції.

Відповідно до п. 7.3. договору у випадку порушення строків поставки/допоставки/заміни Товару, Постачальник сплачує неустойку у розмірі 0,1 відсотка від загальної вартості Товару, з якого допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У даному випадку позивач є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України. Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верхового Суду від 01.06.2021 у справі N 910/12876/19.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної поставки товару. Відповідач також підтвердив факт несвоєчасного виконання взятих зобов`язань та просив зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій суд зазначає таке.

Сторони укладали спірний договір як суб`єкти господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд наголошує, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

У разі здійснення господарської діяльності особа має усвідомлювати, що така діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від вчинення) таких дій.

Якщо обидві сторони правочину є суб`єктами господарської діяльності (професійними комерсантами), стандарти усвідомлення ризиків при вчиненні відповідного правочину є іншими, ніж у випадку, якщо б стороною правочину були дві фізичні особи, або суб`єкт господарювання та пересічний громадянин. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. При цьому повинно прийматися до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу

За обставинами цієї справи відповідачем не доведено існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій на підставі наведених норм. Відповідач недовів як значного перевищення розміру неустойки, так і відсутності належного обґрунтування підприємством винятковості даного випадку як підстав для такого зменшення.

Перевіривши поданий розрахунок суми штрафу, відповідно до положень п.7.3., суд доходить висновку, що нарахована сума штрафу в розмірі 80640,00грн 7% відповідає правовим приписам.

Стосовно нарахованої суми пені суд встановив, що проведений розрахунок є правильним, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача в пені розмірі 195840,00грн за період з 19.05.2021 до 04.11.2021 слід задоволити. При цьому суд звертає увагу, що відповідач має право звернутись до своїх контрагентів із регресними вимогами у зв`язку із несвоєчасним виконанням поставки товару.

Судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір винник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Приватного підприємства Торгівельна фірма Греміона (79015, м.Львів, вул.Скісна, 2/4, ідентифікаційний код 34368129) на користь Державного підприємства Укрхімтрансаміак (02002, м.Київ, вул.Є.Свірстюка,15, ідентифікаційний код 31517060) 80640,00грн 7% штрафу, 195840,00грн пені та 4147,20грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 23.02.2022.

Суддя Ділай У.І.