ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.02.2022м. ДніпроСправа № 904/278/22

За позовом Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, с. Миколаївка, Синельниківський р-н, Дніпропетровська область

до Фермерського господарства "Годувальник", м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець Марков Дмитро Олександрович, м. Першотравенськ, Дніпропетровська область

про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИЛА:

Миколаївська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства "Годувальник" про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Ухвалою суду від 31.01.2022 позовну заяву Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази надсилання на адресу відповідачу позову з додатками (поштовий опис вкладення з поіменним переліком предметів).

08.02.2022 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 14.03.2022. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фізичну особу-підприємця Маркова Дмитра Олександровича.

11.01.2022 від Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області надійшла заява про зупинення виконавчого провадження. В якій останній просить суд:

- зупинити виконавче провадження відкрите згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження (постанова ВП № 65900547) від 24.06.2021 Начальником Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до вирішення справи по суті в суді.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2021 у справі № 904/71/19 за позовом Заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Петропавловського району Дніпропетровської області до відповідача - 1 Петропавловської районної державної адміністрації та відповідача - 2 Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича про скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення, суд ухвалив заяву Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича задовольнити частково та зобов`язано Миколаївську сільську ралу Петропавлівського району Дніпропетровської області повернути йому у користування земельну ділянку загальною площею 4, 8385 га, кадастровий номер :02:001:1023.

Згідно цієї ухвали, суд виніс наказ про примусове виконання зобов`язати Миколаївську сільську раду Петропавлівського району Дніпропетровської області повернути йому у користування земельну ділянку загальною площею 4.8385 га, кадастровий номер :02:001:1023.

Проте, дана земельна ділянка була передана Фермерському господарству «ГОДУВАЛЬНИК» шляхом проведення аукціону на підставі договору оренди землі від 31.05.2021 строком на 7 років. Обмежень чи обтяжень на дану земельну ділянку па дату проведення аукціону та укладення Договору при передачі в оренду не було встановлено.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2021 Начальником Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 24.06.2021 було відкрито виконавче провадження (постанова ВП № 65900547), згідно вказаної постанови боржником визначено Миколаївську сільську раду Петропавлівського району Дніпропетровської області. Постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 24.06.2021 ВП № 65900547 постановлено стягнути з Миколаївської сільської ради мінімальні витрати виконавчого провадження у сумі 269, 02 грн. Постановою про стягнення виконавчого збору від 24.06.2021 ВП № 65900547 постановлено: стягнути з боржника виконавчий збір у сумі 24 000 грн.

Миколаївська сільська рада добровільно не може виконати вказане рішення суду.

Заявник звертає увагу, що ним подано до суду позов про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним і дана справа знаходиться на розгляді у Господарського суду Дніпропетровської області (справа № 904/278/22), але на даний час виконавче провадження не зупинено, призводячи в майбутньому до збільшення штрафних санкцій, що є неприйнятним для Миколаївської сільської ради.

Тому позивач вважає, що на підставі статті 34 Закону України "При виконавче провадження" виконавче провадження відкрите згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження (постанова ВП № 65900547) від 24.06.2021 підлягає зупиненню до вирішення питання по суті.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов наступного висновку.

Статтями 124, 129 Конституції України і статтею 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Згідно із статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом з наданих матеріалів встановлено, що 24.06.2021 начальником Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження (постанова ВП № 65900547) про зобов`язання Миколаївську сільську раду Петропавлівського району Дніпропетровської області повернути Фізичній особі-підприємцю Маркову Дмитру Олександровичу в користування земельну ділянку загальною площею 4, 8385 га, кадастровий номер :02:001:1023 та про стягнення виконавчого збору.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.1, п. 2, ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження").

Згідно із частиною восьмою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Як роз`яснено у пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07 лютого 2014 року № 6 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом з цим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження").

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зупиняє виконавчі дії у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця. Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VI ГПК України.

Проте, підстави та порядок зупинення стягнення на підставі виконавчого документа визначено статтями 136-137 ГПК України.

Пунктом 5 частини 1 статті 137 ГПК України передбачено, що суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Тобто такий вид забезпечення може бути застосований для забезпечення позову (скарги) при оскарженні виконавчого документа.

Системний та логічний аналіз зазначених норм у їх сукупності свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання зупинення стягнення за виконавчим документом, оскільки провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється в декларативний, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист або при оскарженні виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви заявника про зупинення виконавчого провадження, слід відмовити.

Крім того, як вбачається із наданої заяви, заявник просить зупинити виконавче провадження відкрите згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 65900547 на підставі виданого судового наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.2021 в рамках справи № 904/71/19 (Суддя Євстигнеєва Н.М.).

Разом з тим, суд зазначає, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби подається виключно в межах справи, якою було видано виконавчий документ.

Керуючись статтями 136-141, 234, 235, 339- 345 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження" суд

ПОСТАНОВИВ:

В заяві Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про зупинення виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили 18.02.2022 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.І. Ярошенко