Справа № 909/86/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.02.2022 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина-Табак"

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 4310746 грн 08 коп.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина-Табак"

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення солідарно заборгованості за договором поставки в сумі 26415599 грн 30 коп.

встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовами:

- до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина-Табак" про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 4310746 грн 08 коп.;

- до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина-Табак" та ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за договором поставки №46-ФР/17/КК від 21.06.2017 в сумі 26 415 599 грн 30 коп.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.22 відкрито провадження у справі № 909/87/22 (суддя Матуляк П. Я.) та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.22 відкрито провадження у справі № 909/86/22 (суддя Скапровська І.М.) та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Разом з тим, ухвалою суду від 22.02.22 в межах справи №909/87/22 (суддя Матуляк П.Я.) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" про обєднання в одне провадження справ №909/86/22 та №909/87/22, прийнято до розгляду справи №909/86/22 та №909/87/22, які розглядаються Господарським судом Івано-Франківської області, об"єднавши їх в одне провадження; присвоєно справі номер 909/86/22; підготовче засідання призначено на 15.03.22. Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" одночасно з поданням позовної заяви в межах справи №909/86/22(суддя Скапровська І.М.) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: грошові кошти, що належать ТОВ "Галичина-Табак" в межах суми позову, що становить 26415599,30грн., які знаходяться на всіх банківських рахунках ТОВ "Галичина-Табак"; все нерухоме та рухоме майно, що перебуває у власності ТОВ "Галичина-Табак" в межах суми позову, що становить 26415599,30грн., із забороною його відчуження, передачу в іпотеку, заставу тощо; на товари, що знаходяться в обороті, а також товари, зокрема, але не виключно, тютюнові вироби, що знаходяться за адресами магазинів та торгових точках ТОВ "Галичина-Табак" із забороною його відчуження, передачу в заставу тощо.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на вимоги ст. ст. 136 - 140 ГПК України, а також на те, що ТОВ "Галичина Табак" не сплачено 26415599,30 грн. вартості товару, поставленого ТОВ "Тедіс Україна" на підставі договору поставки №46-ФР/17/КК. Крім того, вказує на те, що з листування між позивачем та ТОВ "Галичина-Табак" вбачається уникнення ТОВ" Галичина Табак" взятих на себе зобов`язань згідно договору. На думку заявника, відповідач на підставі договору поставки №46-ФР/17/КК отримав товар, який є товаром швидкого обороту (тобто реалізується в найкоротші строки), без мети проведення належного розрахунку з постачальником, відтак існує ризик відчуження ТОВ "Галичина-Табак" рухомого та нерухомого майна, а також перерахування чи зняття коштів із банківських рахунків з метою уникнення виконання грошового зобов"язання за договором, що в свою чергу утруднить та зробить неможливим виконання в майбутньому рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Оскільки в межах справи №909/86/22 заяву про вжиття заходів забезпечення позову не розглянуто ( суд призначив вказану заяву до розгляду у підготовчому засіданні), враховуючи приписи ст.140 ГПК України щодо строку розгляду заяви про забезпечення позову, суд вважає за доцільне розглянути вказану заяву та зазначає таке.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

За змістом ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, а саме якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За змістом наведеної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому, сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами.

Суд констатує, що у випадку арешту коштів на рахунках, гроші залишаються у власності боржника і знерухомлюються з метою недопущення виведення грошових коштів з рахунків боржника й уникнення виконання судового рішення у майбутньому, такий захід може бути скасований у випадку ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб, оскільки грошові кошти залишаються у володінні та користуванні відповідача, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів, якої стосується спір. Близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 911/1111/20.

Щодо накладення арешту на майно слід зазначити, що наслідком такої дії (арешту) є накладення заборони на право розпоряджатися майном, це тимчасовий захід, який триває до визначення подальшої долі відповідного майна.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства України, гарантовано, що "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном, відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів".

Втручання у право власності повинно не лише переслідувати за фактами та у принципі "законну ціль" у "загальному інтересі", але також має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між вжитими заходами та метою, яку прагнули досягти будь-якими заходами, застосованими державною, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичною особою. Ця вимога виражена у понятті "справедливий баланс", який має бути встановлений між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Завдання досягти цього балансу відображено у структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції в цілому. У кожній справі, що стосується стверджуваного порушення цієї статті необхідно встановити, чи було покладено на відповідну особу непропорційний та надмірний тягар внаслідок втручання держави (рішення у справі "Хуттен-Чапська проти Польщі").

Разом з тим, ЄСПЛ у низці своїх рішень нагадував, що вилучення власності в інтересах судочинства, яке не позбавляє власника його майна, а тільки тимчасово припиняє його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном, зазвичай пов`язане із здійсненням контролю за використанням власності, що охоплюється сферою застосування другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення від 22.02.1994 у справі "Раймондо проти Італії", ухвала щодо прийнятності від 07.11.2006 у справі "Адамчик проти Польщі", рішення у справах "Карамітров та інші проти Болгарії" від 10.01.2008 та "Боржонов проти Росії" від 22.01.2009).

Отже, допускається накладення судами арешту або інших обмежень щодо розпорядження майном особи в порядку господарського, адміністративного, цивільного, кримінального судочинства при розгляді справ, що віднесені процесуальним законом до їх юрисдикції, за умови дотримання таких вищенаведених вимог встановлених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції як законність, пропорційність та загальний інтерес.

Арешт майна - це тимчасове, до скасування у встановленому ГПК України порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, для забезпечення позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди тощо. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина-Табак" та ОСОБА_1 є стягнення солідарно заборгованості за договором поставки№46-ФР/17/КК від 21.06.2017 в сумі 26 415 599 грн 30 коп. Таким чином, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. З огляду на викладене суд констатує, що застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Як вбачається зі змісту Договору поставки, укладеного між ТОВ «Галичина-Табак» та ТОВ «Тедіс Україна», та видаткових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи, Відповідач прострочив сплату грошових коштів на користь Позивача. Обґрунтовуючи причини неоплати поставленого позивачем товару, відповідач, посилаючись на пункт 7.1. Договору поставки, на адресу позивача надіслав листа вих. №16-01 від 14.01.2022 року щодо продовження терміну виконання зобов"язання щодо оплати вартості поставленого товару у зв"язку з накладенням арешту на грошові кошти відповідача згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.12.2021 року у справі №761/45557/21.

Водночас, пунктом 7.1. Договору поставки передбачено, що Сторони звільняються від відповідальності за невиконання умов цього договору на період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сичи), що підтверджуються у відповідності до вимог чинного законодавства України. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) е надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов язань. передбачених умовами цього Договору.

З положень абз. 1-3 п. 7.1. Договору поставки з урахуванням додаткових угод до нього, а також чинного законодавства вбачається, що накладення ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.12.2021 року у справі №761/45557/21 арешту на кошти Відповідача не є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Крім того, з листа відповідача вих.№16-01 від 14.01.22 вбачається, що кримінальне провадження №00000032 від 26.02.2020 року відкрито за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених: ст.205-1 (підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб - підприємців), ст. 209 (легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом), ст.212 (ухилення від стати податків, зборів (обов`язкових платежів)), ст.362 (несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в електронно- обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї), ст.364 (зловживання владою або службовим становищем), ст. 366 (службове підроблення) Кримінального кодексу України, що ставить під сумнів здійснення належної господарської діяльності Відповідачем та виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, укладеним з ТОВ «Тедіс Україна».

Станом на момент подання заяви в Єдиному державному реєстрі судових рішень (дані з реєстру додаються; https://reyestr.court.gov.ua/) також відсутні будь-які судові рішення у справі №761/45557/21.

Суд звертає увагу на те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи документи підтверджують, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача та такі заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними та співмірними заявленим позовним вимогам. Так, судом враховано таке: відповідачем не вживалися дії щодо погашення заборгованості або повернення товару; поведінку відповідача щодо ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань; наявність відкритої кримінальної справи тощо.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову є обґрунтованими та адекватними. Невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі здійснення відповідачем дій( як-от реалізація майна, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо) позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Водночас, суд вважає за доцільне вжити заходів забезпечення позову в межах суми позову, що становить 26415599 грн. 30 коп.

Крім того, суд враховує те, що застосування заходів до забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У постанові від 19.02.2019 у справі №911/1695/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що законом так само не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України); відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Беручи наявні обставини справи, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення. Водночас, відповідач чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

І. Частково задовольнити заяву вх.2760/22 від 18.02.22 Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" про забезпечення позову у справі №909/86/22.

ІІ.Накласти арешт в межах суми позову, що становить 26 415 599 (двадцять шість мільйонів чотириста п`ятнадцять тисячп ятсот дев яносто дев ять) грн. 30 коп., на:

- грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Г`аличина-Табак» (код , вул. Максимовича, буд. 8, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76006), що знаходяться на всіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина-Табак», в тому числі й на наступних банківських рахунках:

НОМЕР_1 в Акціонерний банк «Південний» (МФО 328209);

НОМЕР_2 в AT «Таскомбанк» (МФО 339500);

НОМЕР_3 в AT «Таскомбанк» (МФО 339500);

НОМЕР_4 в AT «Таскомбанк» (МФО 339500).

НОМЕР_5 в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_6 в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_7 в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_8 в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_9 в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_10 в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_11 в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у м. Києві (МФО 380805);

НОМЕР_12 в AT «БАНК СІЧ» (МФО 380816);

НОМЕР_13 в AT «ОТП БАНК» (МФО 300528);

НОМЕР_14 в AT «ОТП БАНК» (МФО 300528);

НОМЕР_15 в AT «ОТП БАНК» (МФО 300528);

НОМЕР_16 в Акціонерний банк «Південний» (МФО 328209);

НОМЕР_17 в Акціонерний банк «Південний» (МФО 328209);

НОМЕР_18 в Акціонерний банк «Південний» (МФО 328209);

НОМЕР_19 в AT «Таскомбанк» (МФО 339500);

НОМЕР_2 в AT «Таскомбанк» (МФО 339500);

НОМЕР_20 в AT «Укрексімбанк» (МФО 322313);

НОМЕР_21 в Акціонерний банк «Південний» (МФО

328209);

НОМЕР_22 в AT «Таскомбанк» (МФО 339500);

НОМЕР_23 в AT «ОТП БАНК» (МФО 300528);

НОМЕР_24 в Акціонерний банк «Південний» (МФО

328209);

- нерухоме майно, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина-Табак» (: місцезнаходження: вул. Максимовича, буд. 8, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76006) із забороною його відчуження, передачу в іпотеку, заставу тощо;

- рухоме майно, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина- Габак» (; місцезнаходження: вул. Максимовича, буд. 8, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76006) із забороною його відчуження, передачу в заставу тощо;

- товари, що знаходяться в обороті, а також товари, зокрема, але не виключно, тютюнові вироби, що знаходяться за адресами магазинів та торгових точках Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина-Табак» (код ЄДРПОУ: 3049 7264; місцезнаходження: вуя. Максимовича, буд. 8, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76006) із забороною його відчуження, передачу в заставу тощо за наступними адресами:

м. Івано-Франківськ, вул. Максимовича. 8
м. Львів, вул. Промислова. 53,
Закарпатська обл.. м. Мукачево. вул. Івана Франка. 134
м. Луцьк, вул. Карбишева. І
м. Чернівці, вул. Коломийська. ІА
м. Хмельницький, проїзд Купріна. 4
м. Тернопіль, вул. Текстильна, 28
м. Сарни, вул. Привокзальна. 3,
м. Рівне, вул. Київська. 98. прим.2

ІІІ. Стягувачем за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» (, пр-т Шевченка, 4А, м. Одеса).

Боржником за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Галичина-Табак» (, вул. Максимовича, буд.8, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл.).

Ухвала є виконавчим документом та набирає чинності 22.02.2022.

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання з 23.02.2022 по 23.02.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 22.02.22 та може бути оскаржено відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі Судова влада України, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі: http://court.gov.ua/fair/sud5010/

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/

Веб-адреса Господарського суду Івано-Франківської області: http://if.arbitr.gov.ua/sud5010/

e-mail суду: .

Звернути увагу, що учасники справи можуть отримувати процесуальні документи в електронному вигляді. Для цього необхідно зареєструватись в системі, розміщеній на офіційному веб-порталі "Судова влада України" (https://e-court.mail.gov.ua/?_task=login&_action=plugin.registration_rules) та подати до суду заявку для отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

Суддя П. Я. Матуляк