ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022 Справа № 904/2871/21

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Березкіна О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Біленка Андрія Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі №904/2871/21 (суддя Золотарьова Я.С.; рішення ухвалене о 11:17 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 11.08.2021)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до фізичної особи-підприємця Біленка Андрія Володимировича, м.Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 152849,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до фізичної особи-підприємця Біленко Андрія Володимировича про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у сумі 140725 грн. та збори за роботи (послуги) та штрафи, пов`язані з перевезенням вантажів, за накопичувальною карткою №21019005 від 21.01.2021 у розмірі 12124,32 грн.

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що у січні 2021 зі станції Правда Придніпровської залізниці відповідач здійснив відправлення вагонів №52293909, №55421721, №56299183, №56357569, №56288533 відповідно до накладної №46847794 на станцію Електрична Донецької залізниці. При проходженні вагонів через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі пункту 24 Статуту залізниць України залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, що зафіксовано у комерційному акті від 14.01.2021 №450003/12/2. На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці через затримку вагонів, які прямували за накладною №47025531 та проведення робіт, пов`язаних з їх переваженням та відвантаженням надлишку вантажу, були складені акти загальної форми ГУ-23. На підставі вказаних актів за надані послуги станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці нараховані додаткові збори у розмірі 12124,32 грн., а саме: плата за користування вагонами, збір зберігання вантажу, збір за маневрову роботу, збір за телеграфне повідомлення, збір за зважування вагону. Також залізницею нараховано штраф за невірно вказану у накладній масу вантажу у сумі 140725,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі №904/2871/21 позов задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Біленка Андрія Володимировича на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у розмірі 140725,00 грн., збори за роботи (послуги) та штрафи, пов`язані з перевезенням вантажів, за накопичувальною карткою №21019005 від 21.01.2021 у розмірі 12124,32 грн. та судовий збір у розмірі 2292,74 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ФОП Біленко А.В. (відповідач) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі №904/2871/21 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апелянт не згодний з ухваленим рішенням, оскільки вважає, що Господарський суд Дніпропетровської області під час винесення оскаржуваного рішення не в повному обсязі з`ясував обставини, які мають значення для справи, неналежним чином дослідив письмові докази та неправильно дав оцінку їм. висновки суду першої інстанції про встановлені обставини та їх правові наслідки не відповідають дійсності та доказам, дослідженим у судовому засіданні.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що 10.02.2021 ФОП БіленкоА.В. було пред`явлено станції Правда Регіональної філії "Придніпровська залізниця" AT "Укрзалізниця" для перевезення до станції Електрична Донецької залізниці вантаж (вугілля кам`яне), навалом, груповою відправкою, в тому числі вагони №52293909, маса вантажу - 70000 кг, №55421721, маса вантажу - 70000т, №56299183, маса вантажу - 70000т, №56357569, маса вантажу - 70000кг, №56288533, маса вантажу - 70000кг. Дана партія вантажу передана для перевезення за однією накладною №46847794.

Накладна №46847794 оформлена у відповідності з нормативними актами, спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відповідачем зазначено в графі 26 накладної, як це вимагає п.5 Правил приймання вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644.

Встановлення фактичної маси вантажу у вагонах перед відправкою на ст. Правда проводилась на підставі договору №19/40 від 01.01.2019, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський коксохімічний завод" та відповідачем. Вагони, зазначені в позові, зважувалися ПАТ "Дніпровський коксохімічний завод" на справних механічних вагонних вагах (200 тон), які повірені органами Держспоживстандарту, пройшли атестацію відповідно до вимог чинного законодавства України про метрологію та метрологічну діяльність, термін експлуатації продовжено черговий раз до 21.06.2021, що охвачувало дату відправлення вищезазначених вагонів.

Відповідач зазначає, що вказані ваги перевірені та обліковані залізницею згідно з розділом II Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 №442, зареєстрованого в Мінюсті 11.10.2012 за №1716/22028 (далі Інструкція). При обліковуванні залізницею ваг не виявлені недоліки в їх роботі та у технічній документації, встановлена похибка, визнані придатними і допущені до застосування. Вказане підтверджується підписами на технічному паспорті ЗВВТ уповноважених осіб позивача - ревізором вагового господарства дирекції Журавель П.В. та начальником станції Правда Придніпровської залізниці О.В.Супрун.

Тому за твердженням відповідача сертифіковані та паспортизовані ваги, обліковані в залізниці не могли визначити невірно масу вантажу у зазначених вагонах.

Маса вантажу у спірних вагонах визначена уповноваженою особою відправника (ПрАТ Дніпровський коксохімічний завод") за допомогою механічних вагонних ваг 200 тон, тоді як позивачем проведено переваження вантажу у вагонах на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці за допомогою вагонних електронно-тензометричних вагах 150т, заводський номер 032, що зазначено в комерційному акті №450003/12/2 від 14.01.2021, тобто застосовані сторонами способи визначення маси вантажу не є однаковими та можуть привести до невідповідності результатів зважування.

Визначення чистої маси вантажу позивач здійснив шляхом математичного розрахунку, віднімаючи від маси зваженого вагона масу порожнього вагона. При цьому масу порожнього вагона взято з накладної, як сталу величину, без здійснення її перевірки. В зв`язку з чим, не було можливим правильно визначити розходження визначення маси нетто та встановити надлишки.

Згідно з п.22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться таким самим способом, яким цю масу визначено на станції відправлення.

Відповідно до Правил перевезення вантажів, маса вантажу у вагонах №52293909, №55421721, №56299183, №56357569, №56288533 мала б бути перевірена Придніпровською залізницею таким самим способом, яким цю масу було визначено відправником, тобто контрольне зважування повинно було проводитися позивачем на станції Нижньодніпровськ-Вузол на механічних вагах 200 тонн, а не електронно-тензометричних вагах 150т.

Дані ваги відрізняються інженерно-технічними особливостями, мають різний метод визначення маси, зокрема:

- тензометричні (електронні) ваги - ваги, на яких маса визначається за допомогою передачі сили навантаження від вантажу, перетвореної в електричний сигнал тензометричними датчиками до вагопроцесора в цифровому вигляді;

- механічні (важільні) ваги - ваги, на яких маса визначається за допомогою передачі сили навантаження від вантажу через систему важелів до вказівного приладу.

З огляду на те, що зважування відправником вагонів перед відправкою на ст. Правда та переважування вагонів на станції Нижньодніпровськ-Вузол відбулося на вагах різного типу та різними способами, відповідач вважає необґрунтованим посилання позивача на виявлення різниці маси вантажу саме внаслідок неправильного зазначення маси вантажу в накладній.

Відповідач вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги дані обставини та доводи відповідача, які мають важливе значення для об`єктивного розгляду справи.

Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо зважування, з огляду на те, що посилання відповідача на пункт 22 Правил видачі вантажу, в яких зазначено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення є безпідставними, оскільки такі стосуються станції призначення, а не проміжної станції, та застосовуються саме при видачі багажу. Більше того, вказані норми не містять імперативного характеру, а тому залізниця вправі обирати будь-який з передбачених способів визначення маси вантажу.

Як на думку відповідача, суд безпідставно відхилив його доводи щодо зважування. При цьому ні позивач, ні суд не посилалися на нормативний акт, який би передбачав правила переважування вагонів на проміжних станціях.

Враховуючи те, що відсутні прямі приписи у нормативних актах, які регулюють порядок переваження вантажу у вагонах на проміжних станціях, тому апелянт вважає, що має бути застосовано аналогія закону у вигляді п.22 Правил видачі вантажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, який максимально регулює подібні зі спірним відносини.

Крім того, в ході судового розгляду відповідач звернув увагу суду також на те, що переважування вагону проводилось з участю представника відповідача, про що свідчать акти загальної форми №3/Б від 13.01.2021 (представником відповідача в Додатку до акту викладена власна думка, що стосується невідповідності маси вантажу у вагонах), №5/Б від 14.01.2021. В примірнику акту загальної форми №5/Б від 14.01.2021, який був наданий позивачем відповідачу дата складання зазначена 04.01.2021, в примірнику, який наданий позивачем одночасно з позовною заявою зазначена дата складання 14.01.2021, візуальний огляд підтверджує виправлення дати шляхом допису перед цифрою 4 цифри 1. Позивачем не поданий суду оригінал. Враховуючи те, що відповідач ставив під сумнів відповідність поданої копії оригіналу даного Акту, відповідно до вимог частини 6 ст. 91 ГПК України, суд повинен був не брати цей доказ до уваги.

Крім того, первинне переважування зазначених вище вагонів 13.01.2021 та вторинне переважування 14.01.2021 проводилося на одних і тих самих електронно-тензометричних вагонних вагах, 150тонн, які розміщенні на станції Нижньодніпровськ-Вузол. Але чомусь маса вантажу у вагонах 13.01.2021 та 14.01.2021, без проведення яких-небудь робіт по вивантажуванню або завантажуванню даних вагонів, збільшувалася з кожним разом.

Зокрема,

а) в акті загальної форми №3/Б від 13.01.2021:

- вагон 56288533, вага брутто 94700 кг (тара 24000кг);

- вагон 56357569, вага брутто 94700 кг (тара 24000кг);

- вагон 56299183, вага брутто 94600 кг (тара 24000кг);

- вагон 55421721, вага брутто 94400 кг (тара 24000кг);

- вагон 52293909, вага брутто 94650 кг (тара 24000кг).

б) в акті загальної форми №5/Б від 14.01.2021:

- вагон 56288533, вага брутто 94750 кг (тара 24000кг) - збільшено на 50 кг;

- вагон 56357569, вага брутто 94650 кг (тара 24000кг) - зменшено на 50 кг;

- вагон 56299183, вага брутто 94700 кг (тара 24000кг) - збільшено на 100 кг;

- вагон 55421721, вага брутто 94600 кг (тара 24000кг) - збільшено на 200 кг;

- вагон 52293909, вага брутто 94750 кг (тара 24000кг) - збільшено на 100 кг,

що підтверджує позивач також випискою із книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах та актами загальної форми №№ 89, 90, 91, 92, 93 від 14.01.2021.

При складанні комерційного акту №450003/12/2 відповідальними особами взято до уваги результати переважування вантажу від 14.01.2021, там де вага у трьох вагонах збільшена.

З вищезазначеного випливає, що вагонні електронно-тензометричні ваги 150т на станції Нижньодніпровськ-Вузол є несправні і брати результат переважування до відома та за основу для складання комерційного акту не є можливим.

Таким чином, як вважає відповідач, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) у своєму відзиві зазначає, що не погоджується з твердженнями, викладеними відповідачем у апеляційній скарзі. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі №904/2871/21 без змін.

З приводу доводів апелянта щодо приймання вантажу до перевезення, позивач зазначає наступне. Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до п.3.19 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008: "Залізниця вправі перевіряти дані, зазначені відправником у залізничній накладній, але не зобов`язана перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення. Не має також правового визначення оцінка того, чи могла залізниця при прийнятті вантажу до перевезення побачити недовантаження у вагоні, оскільки Статут та Правила перевезення не передбачають визначення маси вантажу "на око". До того ж різні вантажі мають різну питому вагу та вологість, внаслідок чого маса 70 тонн може займати лише частину або половину вагона".

Оскільки, маса вантажу визначалась без участі працівників залізниці, а сам вантаж було прийнято лише шляхом візуального огляду, то залізниця не могла знати про невідповідність маси вантажу, а тому вантаж відправнику не повертався та не переоформлялися нові перевізні документи.

Щодо похибок ваг та способів зважування, позивач зазначає наступне. Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

При цьому, граничне розходження визначення маси нетто фактично є похибкою ваг (аналогічна правова позиція викладена в постановах ВГСУ №922/4978/14 та №922/4977/14).

Так, по даній справі норма надлишку у вагонах №№ 52293909, 55421721, 56299183, 56357569, 56288533 становить 140 кг (70000кг х 0,2%), що значно менше надлишків, виявлених на попутній станції Нижньодніпровськ - Вузол. Відтак, при виявленні невідповідності маси вантажу похибки ваг були враховані.

Абзацом 3 п.3.18 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008 визначено, що пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних електронних вагах, а при видачі на станції призначення на 100-150-тонних вагонних вагах або навпаки, не є порушенням способу визначення маси вантажу.

Щодо комісійних зважувань на попутній станції Нижньодніпровськ-Вузол, позивач зазначає, що 13.01.2021 комісією у складі заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Швеця А.О., агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_1 , представника відповідача Саранчі Р.В. проведено зважування вагонів №№ 52293909, 55421721, 56299183, 56357569, 56288533. З результатами даного зважування представник відповідача Саранча Р.В. не погодився, висловив власну думку.

14.01.2021, взявши до уваги зауваження відповідача, викладені у власній думці до акту загальної фори №3/Б від 13.01.2021, комісією у складі заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Швеця А.О., агента з розшуку вантажів та багажу Кузьміч Т.І., заступника начальника станції Правда, представника відповідача Саранчі Р.В. проводилось повторне зважування вагонів №№ 52293909, 55421721, 56299183, 56357569, 56288533. По результатам повторного зважування, жодних зауважень від представника відповідача СаранчіР.В. не надходило. Акт загальної форми №5/Б від 14.01.2021 підписано представником відповідача Саранчею Р.В. без зауважень.

Також позивач зазначає, що дані комерційного акту щодо маси вантажу тотожні масі, зазначеній в акті загальної форми №5/Б від 14.01.2021, тобто масі, погодженій відповідачем.

Щодо акту загальної форми, позивач зазначає, що відповідач надав до суду фотокопію акту загальної форми №5/Б від 4.01.2021, який містить напис: "Згідно з оригіналом БіленкоА.В. 19.05.2021р.". При цьому, сам оригінал акту знаходиться у позивача.

Відтак, є незрозумілим, як не маючи оригіналу документу та доступу до нього, відповідач зробив засвідчену копію. Також не зрозуміло, чому надана відповідачем фотокопія акту містить дату 4.01.2021, тоді як оригінал датований 14.01.2021.

Більше того, акт не міг в принципі бути датованим 04.01.2021, так як накладна №46847794 оформлена 10.01.2021.

Враховуючи вищевикладене, позивач ставить під сумнів відповідність поданої відповідачем фотокопії акту загальної форми №5/Б від 4.01.2021 оригіналу та, як наслідок, вважає, що останній не можу братись судом до уваги.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2021 (у складі колегії суддів: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Березкіна О.В., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Біленка Андрія Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі №904/2871/21; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2021 відмовлено фізичній особі-підприємцю Біленку Андрію Володимировичу у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі №904/2871/21.

За розпорядженням керівника апарату суду №3578/21 від 02.12.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Антоніка С.Г., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №904/2871/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2021 визначеною колегією суддів прийнято апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Біленка Андрія Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі №904/2871/21 до свого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

16.01.2021 за накладною № 46847794 залізницею прийняті до перевезення вагони №52293909, №55421721, №56299183, №56357569, №56288533 зі станції Правда Придніпровської залізниці до станції Електрична Донецької залізниці вагони з вантажем "вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті".

Відправник вантажу - ФОП Біленко А.В., одержувач - СЕ ПАТ "Донбасенерго".

При проходженні вагонів №52293909, №55421721, №56299183, №56357569, №56288533 через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі пункту 24 Статуту залізниць України залізницею проведено перевірку маси вантажу, в статичному режимі, з повною зупинкою та розчепленням, на справних вагонних 150 т електронно-тензометричних статичних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці заводський номер 032, що пройшли держповірку 30.09.2020, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначених вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, що зафіксовано у комерційному акті від 14.01.2021 №450003/12/2.

Перевіркою було виявлено:

- в накладній №46847794 у вагоні №5293909, вказана маса вантажу складає 70000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 70750 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 750 кг та понад вантажопідйомність на 750 кг;

- в накладній №46847794 у вагоні №55421721, вказана маса вантажу складає 70000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 70600 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 600 кг та понад вантажопідйомність на 600 кг;

- в накладній №46847794 у вагоні №56299183, вказана маса вантажу складає 70000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 70700 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 700 кг та понад вантажопідйомність на 700 кг;

- в накладній №46847794 у вагоні №56357569, вказана маса вантажу складає 70000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 70650 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 650 кг та понад вантажопідйомність на 650 кг;

- в накладній №46847794 у вагоні №56288533, вказана маса вантажу складає 70000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 70750 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 750 кг та понад вантажопідйомність на 750 кг.

Час затримки вагону для виправлення навантаження залізницею зафіксовано актами загальної форми ГУ-23 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №№93, 89, 112, 90, 91, 92, 108, 1184, які підписані представниками станції.

Факт неправильно зазначеної маси вантажу в спірних вагонах зафіксовано комерційним актом від 14.01.2021 №450003/12/2, який підписаний заступником начальника станції ШвецьА.О., АРВ Кузьміч Т.І. та приймальником Здор Ю.Ю.

Після виправлення навантаження позивачем вагони №52293909, №55421721, №56299183, №56357569, №56288533 за досилочною накладною №46962957 та вагон №61976247 з надлишком вантажу за досилочною накладною №47025531 відправлені на станцію призначення Електрична Донецької залізниці.

За проведення відповідних робіт були нараховані додаткові збори у загальному розмірі 12124,32 грн. з ПДВ.

У зв`язку з виявленням різниці між масою вантажу, що вказана відправником у залізничній накладній (перевізному документі) та засвідченою комерційним актом масою, позивачем нарахований відповідачу штраф за неправильно зазначену у перевізному документі масу вантажу у розмірі 140725,00 грн. (5629 грн. 00 коп. - провізна плата за вагон від станції Правда Придніпровської залізниці до станції Електрична Донецької залізниці х 5).

Враховуючи наведені вище обставини щодо затримки вагону за вказаною накладною на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, за час затримки спірного вагону, а саме: з 15:30 год. 14.01.2021 до 15:30 год. 16.01.2021, що відображено у складеному акті загальної форми ГУ-23 № 108, позивачем розраховано та заявлено до стягнення плату за користування вагонами у загальній сумі 6153,20 грн. без ПДВ, яка включена до накопичувальної картки форми ФДУ-92 № 21019005.

Крім того, відповідно до вказаної накопичувальної картки позивачем розраховані та заявлені до стягнення:

- 2653,60 грн. без ПДВ - збір за маневрову роботу локомотива відповідно до пп. 1.8 п. 1 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (далі - Збірник тарифів), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009 (із змін. і доп.);

- 160,20 грн. без ПДВ - довідка про перевезення телеграм, відповідно до п. 10 розділу ІІІ Збірника тарифів (акт загальної форми від 16.01.2021 № 108);

- 1136,60 грн. без ПДВ - збір за зважування вантажу у спірному вагоні на вагонних вагах відповідно до пп. 4.1 п. 4 розділу ІІІ Збірника тарифів.

На час прийняття рішення, доказів нарахованих позивачем штрафу, плати за користування вагонами і додаткових зборів сторонами до матеріалів справи не надано.

Спірні правовідносини сторін виникли в ході виконання перевезення вантажів залізничним транспортом.

Згідно з частиною першою статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відповідно до частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

За частиною другою пункту 5 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача і супроводжує вантаж до станції призначення.

Згідно з абзацом першим статті 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до абзаців першого і другого статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Абзацами першим та другим статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно зі статтями 118, 122 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За приписами статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Порядок проведення зважування передбачений Правилами перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, а саме розділом Правила приймання вантажу до перевезення.

Відповідно до пункту 5 Правил загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Мінтрансу від 05.04.2004 №279.

Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо зважування, з огляду на таке.

Посилання відповідача на пункт 22 Правил видачі вантажу, в яких зазначено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення є безпідставними, оскільки такі стосуються станції призначення, а не проміжної станції, та застосовуються саме при видачі багажу.

Більше того, вказані норми не містять імперативного характеру, а тому залізниця вправі обирати будь-який з передбачених способів визначення маси вантажу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд першої інстанції врахував, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, доводи відповідача про те, що комерційний акт від 14.01.2021 №450003/12/2 складено і підписано особами, які не мають відповідних повноважень визнаються судом першої інстанції необґрунтованими з огляду на таке.

Пунктом 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, в пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) та начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

У даному випадку, як зазначено вище, акт підписано заступником начальника станції Швець А.О., АРВ Кузьміч Т.І. та приймальником Здор Ю.Ю. Вказаний акт містить застереження про відсутність у штатному розкладі станції посади завідувача вантажним двором.

При цьому наказом начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол від 12.01.2020 №9 у зв`язку з відсутністю на вказаній станції за штатним розкладом посади начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, відповідальною особою, яка має право підпису комерційних актів призначено приймальника поїздів Здор Ю.Ю.

Відтак, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, а також у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №905/2360/18, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: неправильне зазначення відповідачем в залізничній накладній №46847794 відомостей про масу вантажу у вагонах №52293909, №55421721, №56299183, №56357569, №56288533, підтвердження цього факту комерційним актом від 14.01.2021 №450003/12/2, складеним у повній відповідності з Правилами складання актів та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б спростовували такий факт, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 140725,00 грн. за неправильне зазначення у накладній маси вантажу.

Щодо суми додаткових зборів. Відповідно до статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно пункту 2 розділу 1 та пункту 3 розділу П Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458), за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Пунктом 4 цих Правил встановлено, що Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці

Згідно з пунктами 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Матеріалами справи підтверджується, що станцією затримки Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23 №93, №89, №112, №90, №91, №92, №108, №1184, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами розрахована плата за користування спірним вагоном у сумі 6153,20 грн. без ПДВ.

Відповідно до пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085), усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника.

Здійснений позивачем розрахунок збору у сумі 2653,60 грн. без ПДВ за маневрову роботу локомотива відповідає вимогам пп. 1.8 п. 1 Збірника тарифів, згідно з яким за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під`їзної колії, вантажовласника або порту нараховується збір у розмірі 292,6 грн. за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. До такої роботи належать: переставляння вагонів з одного вантажного фронту на інший, переміщення вагонів на фронті; подача вагонів на ваги і для дозування; прибирання вагонів після зважування та дозування; у випадках, коли навантаження або вивантаження виконується в присутності локомотива залізниці (подача стисненого повітря від локомотива тощо); інша маневрова робота з вагонами на станціях, під`їзних коліях та інших місцях незагального користування.

Розраховуючи збір за зважування вантажу на вагонних вагах, заявлений до стягнення у сумі 1136,60 грн. без ПДВ, позивач використав тариф у сумі 75,20 грн. за один вагон, що узгоджується з пп. 4.1 п. 4 розділу ІІІ Збірника тарифів.

Відповідно до таблиці 3 пункту 10 розділу ІІІ Збірника тарифів ("Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів") за видачу довідок у письмовому вигляді телеграфом, пов`язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за них, передбачений збір у сумі 53,0 грн. за відправку.

Перевіривши розрахунок збору за довідку про перевезення телеграфом у сумі 160,20 грн. без ПДВ, суд першої інстанції встановив, що розрахунки позивача в цій частині відповідають п.10 розділу ІІІ Збірника тарифів.

З огляду на викладене, вищевказані нарахування у загальній сумі 12124,32 грн. з ПДВ були визнані судом обґрунтованими та правомірно заявленими позивачем до стягнення з відповідача.

Щодо інших аргументів сторін суд першої інстанції визнав, що твердження відповідача про те, що позовну заяву підписано не уповноваженою особою є необґрунтованими, оскільки позовну заяву у цій справі підписано адвокатом Боголіп Ю.В. - представником позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23.10.2020 (арк.с.43).

Обсяг повноважень представника за цією довіреністю передбачає, окрім іншого, представляти інтереси довірителя у судах всіх інстанцій та юрисдикцій з усіма правами, що надані позивачу, у тому числі й підписувати, подавати будь-які заяви, позовні зави тощо (пункт 2 довіреності).

За змістом пункту 3 цієї довіреності представник уповноважений здійснювати також інші повноваження в межах компетенції, визначеної Статутом довірителя, Положенням про Філію, іншими внутрішніми документами довірителя, для чого представнику надається право підписувати, подавати та отримувати всі необхідні документи, а також виконувати всі інші дії у межах та в обсязі, передбачених законодавством України та цією довіреністю.

Так, за змістом статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, серед іншого, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Перевіркою довіреності представника позивача адвоката Боголіп Ю.В. встановлено, що ця довіреність є належним документом на підтвердження повноважень представника позивача для підписання, подання позову до суду та представництва інтересів позивача у суді.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з наведеними вище висновками суду першої інстанції та виходить з таких мотивів.

Щодо доводів відповідача, що ПАТ "ДКХЗ" не могло визначити невірно масу вантажу у зазначених вагонах, оскільки зважування вагонів було здійснено на сертифікованих та паспортизованих вагах, колегія суддів враховує, що відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити кількість та масу вантажу, що зазначаються в накладній, а відповідно до пункту 22 Правил видачі вантажів має право здійснити перевірку маси вантажу на станції призначення, як правило таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

У даному випадку спосіб зважування вантажу перед його пред`явлення до перевезення та на проміжній станції було здійснено однаковим способом, а саме на вагонних вагах. Та обставина, що ваги відправника є 200 т механічними, а ваги залізниці є 150 т електронно-тензометричні в даному випадку не має суттєвого значення, оскільки, як правильно відзначив суд першої інстанції, граничне розходження визначення маси нетто, яке для даного виду вантажу згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу становить 0,2%, охоплює похибку ваг. Тобто за умови правильного визначення відправником маси вантажу, будь-яка похибка чи то ваг відправника, чи то ваг залізниці, не має перевищувати граничного розходження, яке в даному випадку становить 140 кг (70000,00 кг х 0,2%/100% = 140 кг).

Між тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до повторного комісійного зважування спірних вагонів було встановлено перевищення маси вантажу понад граничне розходження.

Отже слід дійти висновку, що неправильне визначення вантажу було здійснено відправником на підставі тих даних, які були отриманні під час зважування вантажу перед його відправленням на вагах ПАТ "ДКХЗ".

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з незгодою представника відповідача з фактом перевищення маси вантажу, який був зафіксований в акті №3/Б від 13.01.2021, залізницею було здійснено комісійне зважування спірних вагонів 14.01.2021, а його результати зафіксовані в акті №5/Б від 14.01.2021, щодо яких представник відповідача не висловив будь-яких зауважень.

Та обставина, що дані про масу вантажу, які зафіксовані в акті №3/Б від 13.01.2021 та в акті №5/Б від 14.01.2021 містять певні розбіжності, як в більшу так і в меншу сторону, дійсно може свідчити про несправність вагів станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, однак не приймається судом до уваги, оскільки для підтвердження цих обставин мають бути надані належні докази, за результатами перевірки цих ваг особою, яка має повноваження на проведення їх повірки.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що під час комісійного зважування було встановлено, що різниці проти даних, що вказані в комерційному акту №450003/12/2 від 14.01.2021 немає. Цей комерційний акт був підписаний представником одержувача Зайченко А.Л. без зауважень.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, дотримано норми матеріального права, а його висновки є обґрунтованими і такими, що відповідають вимогам закону.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сум 3439,12 грн. на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Біленка Андрія Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2021 у справі №904/2871/21 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на фізичну особу-підприємця Біленка Андрія Володимировича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 18.02.2022.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Березкіна