РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.02.2022Справа № 910/19264/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шнайдер К.Б., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУЦЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСЕПШН ДЕВЕЛОПЕРС"

про стягнення 40600,00 грн

представники учасників процесу:

від позивача: Гуляр М.Є.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛУЦЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСЕПШН ДЕВЕЛОПЕРС" про стягнення 40600,00 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про виконання робіт/надання послуг з розробки веб-сайтів №50521-1 від 05.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 дану позовну заяву залишено без руху.

21.12.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання на виконання ухвали суду від 01.12.2021.

Ухвалою від 22.12.2021 Господарським судом міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/19264/21, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 27.01.2022.

У судове засідання 27.01.2022 представники сторін не прибули.

Протокольною ухвалою від 27.01.2022 відкладено розгляд справи на 17.02.2022.

15.02.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання, згідно із яким позивач надав докази направлення на адресу відповідача претензії вих. №851/1 від 07.09.2021.

Представник відповідача у судове засідання 17.02.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалами суду від 22.12.2021, від 27.01.2022. Поштовий конверт з ухвалою суду про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Суд зазначає, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та повернення їх до суду є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо їх належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про розгляд справи у розмінні Господарського процесуального кодексу України.

Також згідно із інформації з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з направлення ухвали суду від 27.01.2022 відповідачем не отримано.

Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, оскільки відповідачу було відомо про відкриття провадження у даній справі, відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з процесуальними документами у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник позивача у судовому засіданні 17.02.2022 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд позов задовольнити.

У судовому засіданні 17.02.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛУЦЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" як замовником (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНСЕПШН ДЕВЕЛОПЕРС" як виконавцем (відповідачем) укладений договір №50521-1 про виконання робіт/надання послуг з розробки веб-сайтів (надалі - договір).

У відповідності до п.2.1. договору, замовник в порядку та на умовах, визначених даним договором, дає завдання виконавцеві та зобов`язується оплатити його послуги, а виконавець зобов`язується надавати замовнику відповідно до його завдання послуги з розробки веб-сайтів в обсязі та на умовах, визначених даним договором.

Згідно із п. 2.3. договору на підтвердження факту надання виконавцем замовнику послуг за цим договором складається відповідний Акт виконаних робіт в письмовій формі, до якого за вимогою замовника може бути доданий матеріальний носій з архівом сайту.

Відповідно до п.3.1. договору, послуги та роботи, що надаються/виконуються виконавцем на користь замовника за договором, викладені в додатку до цього договору.

У відповідності до п.1. додатку № 1 до договору виконавець бере на себе зобов`язання розробити два веб-додатки замовника. Згідно п. 6 додатку № 1 до договору оплата робіт/послуг виконавця здійснюється замовником у національній валюті в наступному порядку:

п. 6.1. - передоплата, яка становить 50% від загальної вартості, у розмірі 40600,08 грн, здійснюється протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання цього додатку;

п. 6.2. - фінальна оплата, яка становить 50 % від загальної вартості, у розмірі 40600,08 грн, здійснюється не пізніше ніж через 3 робочі дні після підписання Актів виконаних робіт.

Пунктом 2 додатку №1 до договору початком робіт є наступний день після підписання даного додатку та отримання передоплати згідно п.6.1. даного додатку. Всі строки виконання робіт рахуються моменту початку робіт.

Згідно із п.4 додатку передбачено, що загальний термін виконання послуги складає 60 робочих днів за умови, що замовник не порушує узгодження та надання матеріалів, необхідних для виконання робіт згідно із п.5.4., 5.5.1. договору.

У п.10.1 договору сторонами погоджено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором.

На виконання взятих на себе зобов`язань згідно договору та додатку № 1 до зазначеного договору виконавцю (відповідачу) було надано усі необхідні матеріали та документацію, а також перераховано 40600,00 грн, згідно із платіжним дорученням № 25333 від 20.05.2021.

Позивач зазначає, що оскільки передоплату було проведено 20.05.2021, а матеріали для проведення робіт по сайтах та додаткові узгодження були закінчені 14.06.2021, то кінцевою датою виконання робіт за договором та додатком № 1 до нього є 14.08.2021.

Позивач зазначає, що 24.06.2021 відповідачем було надано перший драфт сайту, який взагалі не відповідав стилю бренду, тобто робота була виконана неналежним чином. Згодом, за доводами позивача, дизайн декілька разів перероблювався, і згодом стало очевидним, що відповідач не виконає обумовлені договором роботи.

07.09.2021 позивач направив відповідачу претензію вих. №851/1 від 07.09.2021 про повернення передоплати у зв`язку із невиконанням договору.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення з відповідача збитків у сумі 40600,00 грн, позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, у зв`язку із чим на підставі ч.3 ст.612 ЦК України та ч.2 ст.849 ЦК України, позивач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із матеріалами справи правові відносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору №50521-1 про виконання робіт/надання послуг з розробки веб-сайтів від 05.05.2021.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частиною першою статті 854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Судом встановлено, що на виконання умов п. 6.1. додатку №1 до договору, позивач перерахував на користь відповідача попередню оплату у сумі 40600,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 25333 від 20.05.2021.

Отже, позивач як замовник виконав свій обов`язок зі сплати на користь відповідача як підрядника попередню оплату у сумі 40600,00 грн.

Стаття 846 Цивільного кодексу України визначає, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із п.4 додатку передбачено, що загальний термін виконання послуги складає 60 робочих днів за умови, що замовник не порушує узгодження та надання матеріалів, необхідних для виконання робіт згідно із п.5.4., 5.5.1. договору.

Пунктом 2 додатку №1 до договору початком робіт є наступний день після підписання даного додатку та отримання передоплати згідно п.6.1. даного додатку. Всі строки виконання робіт рахуються моменту початку робіт.

Отже, відповідач мав здійснити виконання робіт у строк до 16.08.2021.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки виконання зобов`язання, проведене належним чином, є однією із підстав його припинення (ст.599 ЦК України), то виконання боржником, у даному випадку відповідачем як підрядником за договором (зобов`язаною стороною за договором в частині виконання робіт), повинно бути підтверджено відповідачем належним чином.

У відповідності до договору підряду сторонами погоджено, що приймання виконаних відповідачем робіт оформляється та підтверджується актом виконаних робіт.

Належних і допустимих доказів виконання підрядником робіт за договором та у передбачений строк матеріали справи не містять і відповідач таких доказів суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.3 ст.651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним або зміненим.

Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно із ч.2 ст.598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У статті 849 Цивільного кодексу України, на яку позивач послався, обґрунтовуючи підстави позову, передбачено права замовника під час виконання роботи.

Так, згідно з частиною 1 зазначеної норми замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Відповідно до частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України (яку визначено підставою позову) якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина 3 статті 849 Цивільного кодексу України).

За змістом частини 4 статті 849 цього Кодексу замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Отже, у статті 849 Цивільного кодексу України передбачено три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду, а саме: - підрядник несвоєчасно розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим (частина 2); - очевидність для замовника невиконання роботи належним чином та невиконання підрядником у визначений замовником строк вимоги про усунення недоліків (частина 3); - відмова замовника від договору до закінчення робіт з виплатою підрядникові плати за виконану частину робіт та відшкодуванням збитків, завданих розірванням договору (частина 4).

Відповідно, правові наслідки відмови замовника від договору підряду на підставі статті 849 Цивільного кодексу України є різними.

Законність відмови замовника від договору підряду на підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України у разі недоведення порушень умов договору підряду з боку підрядника не може буде виправдана безумовним правом замовника відмовитися від договору підряду на підставі частини 4 цієї норми (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 911/1433/18, від 18.11.2021 у справі № 915/212/20, від 16.03.2020 у справі №910/2051/19).

Позивач обґрунтував свій позов на підставі ч. 2 ст.849 Цивільного кодексу України.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 849 ЦК України замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, у разі якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

При цьому, відмова від договору підряду оформлюється у письмовій формі.

Із матеріалів справи вбачається, що 07.09.2021 позивач направив відповідачу претензію вих. №851/1 від 07.09.2021 про повернення передоплати у зв`язку із невиконанням договору. Зі змісту претензії вбачається, що позивач, посилаючись на приписи ч.3 ст.612 ЦК України, відмовився від прийняття зобов`язання від відповідача та вимагав повернути сплачений аванс (попередню оплату у сумі 40600,00 грн).

Претензія не містить відмови позивача від договору підряду на підставі ч.2 ст.849 Цивільного кодексу України.

Більш того, присутній у судовому засіданні 17.02.2022 представник позивача зазначив, що позивач від договору підряду не відмовлявся.

Отже, позивачем не надано доказів, які б свідчили про реалізацію його права як замовника щодо відмови від договору підряду на підставі ч.2 ст.849 Цивільного кодексу України.

Окрім того, позивачем не надано в матеріали справи доказів на підтвердження узгодження та надання матеріалів, необхідних для виконання робіт згідно із п.5.4., 5.5.1. договору, дотримання строків яких фактично впливає на строк виконання робіт (п.5.5.2. договору). Надані позивачем у матеріали справи роздруківки з листування на підтвердження узгодження та надання підряднику матеріалів, не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. (Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд своїх постановах від 11.06.2019 у справі №904/2882/18, від 28.12.19р. у справі №922/788/19).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивачем не надано суду доказів відмови від договору підряду на підставі ч.2 ст.849 ЦК України та звернення до відповідача у порядку наведеної норми, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків у сумі 40600,00 грн.

З урахуванням вище встановлених судом обставин, суд зазначає, що заявлений позивачем позов є передчасним та позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у випадку дотримання визначеного ст.849 Цивільного кодексу України порядку реалізації його права як замовника на відмову від договору підряду.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУЦЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСЕПШН ДЕВЕЛОПЕРС" про стягнення 40600,00 грн збитків.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.02.2022.

Суддя С. О. Турчин