ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2022 р. Справа №914/1251/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання С.Р. Гілевич,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Феєрія розваг» б/н від 10.11.2021 року (вх. № 01-05/3793/21 від 15.11.2021 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 11.10.2021 року (суддя З.П. Гоменюк; повний текст рішення складено 21.10.2021 року)

у справі № 914/1251/21

за позовом: Колективного підприємства «Спец Енерго Сервіс» (надалі КП «Спец Енерго Сервіс»)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Феєрія розваг» (надалі ТзОВ «Феєрія розваг»)

про стягнення 608475,65 грн,

за участю:

від позивача: Дейнега В.С. керівник; Мундяк М.М. адвокат (ордер серія ВС №1116219 від 28.12.2021 року);

від відповідача: Марочканич М.О. адвокат (ордер серія АТ № 1019179 від 13.01.2022 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву

11.05.2021 року КП «Спец Енерго Сервіс» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Феєрія розваг» про стягнення 608475,65 грн., з яких 540000,00 грн. заборгованості по орендних платежах, 25563,26 грн. пені, 26997,91 грн. 15% річних та 15914,48 грн. інфляційних втрат (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог вх. №3247/21 від 10.08.2021 року).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив свої зобов`язання по сплаті орендної плати у строк та в сумі, визначених договором оренди приміщення № 1 від 01.01.2019 року. Рішенням господарського суду Львівської області від 15.02.2021 року у справі № 914/2349/20 стягнуто з ТзОВ «Феєрія розваг» заборгованість по орендній за платі за період з 01.01.2020 року по 31.10.2020 року. Однак, відповідач продовжує й надалі порушувати умови договору та не сплачує орендну плату.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. №17373/21 від 26.07.2021 року) заперечив проти задоволення позову, посилаючись на п. 10.1 договору від 01.01.2019 року, згідно з яким сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань, які встановлені договором, якщо таке невиконання або неналежне виконання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажор), які мали місце після підписання сторонами договору. Також зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року № 530-ІХ до переліку форс-мажорних обставин, визначених у ст. 14.1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» включено карантин. Основним видом діяльності Товариства є діяльність спортивних клубів (КВЕД 93.12). Зважаючи на наявність запроваджених карантинних обмежень, які відповідають «помаранчевому» рівню епідеміологічної небезпеки, товариство було позбавлене можливості здійснювати в повному обсязі свою господарську діяльність. Тобто, заборгованість у розмірі 300000,00 грн спричинена саме відповідними карантинними обмеженнями, які, у тому числі, поширюються й на роботу спортивних залів, фітнес-центрів, басейнів тощо. З огляду на вказані обставини просив відмовити у задоволенні позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Львівської області від 11.10.2021 року у справі №914/1251/21 (суддя З.П. Гоменюк) задоволено позов КП «Спец Енерго Сервіс». Стягнуто з ТзОВ «Феєрія розваг» на користь КП «Спец Енерго Сервіс» 540000 грн основного боргу, 15914,48 грн інфляційних втрат, 25563,26 грн пені, 26997,91 грн 15% річних та 9127,13 грн судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що між сторонами укладено договір оренди приміщення № 1 від 01.01.2019 року. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо сплати погодженої орендної плати. Рішенням господарського суду Львівської області від 15.02.2021 у справі № 914/2349/20 стягнуто з ТзОВ «Феєрія розваг» заборгованість по орендній за платі за період з 01.01.2020 по 31.10.2020. Основна заборгованість відповідача за договором за період з листопада 2020 року по липень 2021 року, включно становить 540000,00 грн. Суд відхилив доводи відповідача про те, що форс-мажорні обставини (карантин) не дали змоги Товариству у повному обсязі реалізовувати свою господарську діяльність, оскільки відповідач не надав доказів того, що він був позбавлений можливості взагалі користуватися орендованим майном, у нього був відсутній доступ до приміщень, за вказаною адресою в спірний період були відсутні його речі, не перебували співробітники, не споживались комунальні послуги, тощо. Також відповідач не надав відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати України, який би підтверджував звільнення його від обов`язку сплачувати орендну плату. Суд підтвердив правильність здійснених позивачем розрахунків відсотків річних, інфляційних втрат, пені та задоволив дані позовні вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач в апеляційній скарзі на рішення господарського Львівської області від 11.10.2021 року у справі №914/1251/21, просить скасувати зазначене судове рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що у період з 30.10.2020 року по 11.11.2020 року, з 08.01.2021 по 25.01.2021 року та з 18.03.2021 року по 06.04.2021 року ТОВ «Феєрія розваг» було позбавлене можливості використовувати орендоване майно, так як внаслідок заборон, встановлених постановами КМУ №641 від 22.07.2020, №1236 від 09.12.2020, не мало змоги здійснювати свою господарську діяльність. В орендованому приміщенні здійснюється господарська діяльність, яка полягає у наданні послуг фітнесцентру, що встановлено Рішенням господарського суду Львівської області від 15.02.2021 у справі №914/2349/20 за позовом КП «Спец Енерго Сервіс» до ТОВ «Феєрія розваг» про стягнення заборгованості. Вважає, що доказами настання форс-мажорних обставин є відповідні постанови КМУ та протоколи позачергових засідань Державної комісії з питань ТЕБ та НС щодо обмежувальних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзивів на апеляційну скаргу не заперечує обставини про те, що на відповідача поширюється дія постанов КМУ щодо запровадження обмежувальних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, однак не погоджується з доводами Товариства про неможливість здійснення ним господарської діяльності в спірний період у повному обсязі. Звертає увагу на те, що відповідач не довів обставин про неможливість доступу до орендованого приміщення, неможливість використання приміщення відповідно до договору тощо. Просить залишити без змін рішення господарського Львівської області від 11.10.2021 року у справі №914/1251/21, апеляційну скаргу ТзОВ «Феєрія розваг» без задоволення.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржене рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи

З наявних у справі копій документів видно, що 01.01.2019 року між КП «Спец Енерго Сервіс» (орендодавець) та ТзОВ «Феєрія розваг» (орендар) укладено договір оренди приміщення за №01, відповідно до якого орендодавець зобов`язувався передати орендареві у строкове платне користування нежитлове приміщення соціально-спортивний оздоровчий розважальний комплекс загальною площею 720,1 кв.м, що розташовується за адресою: Львівська обл., м. Стрий, вул.Сколівська, буд.9к, літ. А-3, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення та зобов`язується сплачувати оренду плату у строк, сумі та на умовах, визначених договором (а.с.9-12, т.1).

Приміщення передається в оренду для використання орендарем в господарській діяльності (п.2.1 договору).

Згідно з п.3.1 договору приміщення передається орендодавцем орендарю в належному стані, придатному для використання, відповідно до умов та мети договору.

В пунктах 6.1, 6.4 договору встановлено обов`язок орендаря користуватись орендованим майном відповідно до цього договору і призначення орендованого майна; сплачувати орендну плату відповідно до умов договору.

Розмір щомісячної орендної плати за користування приміщенням становить 60000,00 грн. згідно виставлених рахунків, актів наданих послуг (п.8.1 договору).

Відповідно до п.8.2 договору орендна плата нараховується з моменту підписання сторонами цього договору і до дня повернення орендарем приміщення орендодавцю по відповідному акту приймання-передачі.

Згідно п. 8.4 договору орендар самостійно щомісячно не пізніше 30 числа поточного місяця сплачує орендну плату в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця.

У відповідності до п. 9.1 договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за даним договором винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України.

В пункті 9.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, а також 15% річних за кожен день прострочення у порядку, встановленому ст.625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 10.1 договору сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків, які встановлені договором, якщо таке невиконання або неналежне виконання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажор), які мали місце після підписання сторонами договору.

Під терміном «обставини непереборної сили» для цілей договору сторони мають на увазі надзвичайні події чи обставини, які не могли бути ними передбачені чи/або яким сторони не могли запобігти доступними їм засобами,а саме: стихійні лиха (пожежі, повені, землетруси, зсуви і т.п.); військові маневри чи/або бойові дії, якщо такі обставини створюють об`єктивну неможливість належного виконання умов цього договору (п.10.2 договору).

Згідно з п. 11.1 цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019 року, а в частині взаємних розрахунків та відповідальності сторін до повного виконання умов договору.

01.01.2019 року сторони підписали акт приймання-передачі приміщення до договору оренди приміщення за №01 від 01.01.2019 року (а.с.13, т.1).

Рішенням господарського суду Львівської області від 15.02.2021 року у справі №914/2349/20 (reyestr.court.gov.ua/Review/95132858), яке набрало законної сили, стягнуто з ТзОВ «Феєрія розваг» на користь КП «Спец Енерго Сервіс», зокрема, 329459,84 грн. заборгованості з орендної плати, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору оренди приміщення за №01 від 01.01.2019 року, за період з 01.01.2019 року по 16.03.2020 року включно, та з 07.07.2020 року по 31.10.2020 року включно.

В матеріалах справи відсутні докази про виконання відповідачем договірних зобов`язань по оплаті орендної плати в період з листопада 2020 року по липень 2021 року включно, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 540000,00 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України (в редакції станом на 01.01.2019 року) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендарю) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди приміщення за №01 від 01.01.2019 року, відповідно до якого відповідач отримав в строкове платне користування нежитлове приміщення соціально-спортивний оздоровчий розважальний комплекс загальною площею 720,1 кв.м, розташований за адресою: Львівська обл., м. Стрий, вул.Сколівська, буд.9к, літ. А-3.

З аналізу змісту п. 11.1 суд встановив, що цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019 року, а в частині взаємних розрахунків та відповідальності сторін до повного виконання умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 764 Цивільного кодексу України (в редакції Закону №1201-IX від 04.02.2021), якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, після закінчення строку дії договору орендар продовжив користування приміщенням, орендодавець щодо цього не висловив заперечень, відтак договір вважався продовженим на тих самих умовах на новий строк.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу вимог частини 1 статті 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про сплату відповідачем орендної плати за період з листопада 2020 року по липень 2021 року у відповідності до п.п. 8.1, 8.4 договору, тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з ТзОВ «Феєрія розваг» на користь КП «Спец Енерго Сервіс» 540000,00 грн. боргу по орендній платі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд обгрунтовано та підставно відхилив твердження відповідача про те, що підставою несплати орендної плати є форс-мажорні обставини (карантин), які не дали змоги ТзОВ «Феєрія розваг» у повному обсязі здійснювати свою господарську діяльність, враховуючи таке.

Відповідно до частин 4, 6 статті 762 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Однак, відповідач не надав доказів того, що він був позбавлений можливості користуватися орендованим майном, не мав доступу до приміщення в спірний період тощо.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не надав суду відповідного сертифіката Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який би підтверджував звільнення його від обов`язку сплачувати орендну плату.

Також у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач намагався повернути орендоване приміщення в спірний період у зв`язку з неможливістю його використання.

Відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували те, що запровадження карантинних заходів у спірному періоді повністю унеможливило використання орендованого майна за призначенням та здійснення відповідачем господарської діяльності в повному обсязі.

Так, відповідно до пп.6 п.14 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 (в редакції Постанови КМ № 712 від 12.08.2020) на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено помаранчевий рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для зеленого та жовтого рівня епідемічної небезпеки, забороняється діяльність спортивних залів, фітнес-центрів, крім спортивних залів, фітнес-центрів, які здійснюють приймання відвідувачів не більше однієї особи на 10 кв. метрів приміщення.

Пункт 14 названої Постанови КМУ було виключено на підставі Постанови КМУ № 1100 від 11.11.2020 року.

Підпунктом 6 пункту 3 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року визначено, що додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 р. до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 р. на території України забороняється приймання відвідувачів спортивних залів, фітнес-центрів, басейнів, крім відвідування спортсменами національних збірних команд України та їх тренерами за умови дотримання відповідних санітарних і протиепідемічних заходів.

Як видно зі змісту пп.1.1 п.2 договору оренди №01 від 01.01.2019 року, відповідач отримав спірне нежитлове приміщення у строкове платне користування як соціально-спортивний оздоровчий розважальний комплекс загальною площею 720,1 кв.м.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТзОВ «Феєрія розваг» задекларувало більше 40 видів діяльності, які може здійснювати. Серед цього переліку, крім діяльності спортивних клубів (основний), зазначені й інші види господарської діяльності, що не підпадають під заборону здійснення (повну чи часткову) в умовах запроваджених карантинних заходів, та можуть бути реалізовані з дотриманням встановлених постановами Уряду протиепідеміологічних заходів безпеки.

Зважаючи на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ТзОВ «Феєрія розваг» 540000,00 грн. боргу по орендній платі.

З приводу доводів апеляційної скарги про встановлення в рішенні господарського суду Львівської області від 15.02.2021 у справі № 914/2349/20 обставин щодо здійснення в орендованому приміщенні господарської діяльності, яка полягає у наданні послуг фітнесцентру, колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В той же час, частиною 7 зазначеної статті Господарського процесуального кодексу України визначено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Крім вимоги про стягнення основного боргу, предметом спору у розглядуваній справі №914/1251/21 є стягнення з ТзОВ «Феєрія розваг» 15% відсотків річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму основного боргу за договором оренди приміщення за №01 від 01.01.2019 року, а саме: 26997,91 грн. (15% річних за період з 01.12.2020 року по 31.07.2021 року) та інфляційні втрати в сумі 15914,48 грн за період з грудня 2020 року по червень 2021 року включно.

За приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 9.2 договору за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує орендодавцю 15% річних за кожен день прострочення у порядку, встановленому ст.625 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано та підставно стягнув з відповідача 26997,91 грн. 15% річних за період з 01.12.2020 року по 31.07.2021 року. та інфляційних втрат в сумі 15914,48 грн за період з грудня 2020 року по червень 2021 року, включно.

Також суд дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 25563,26. пені за період з 01.12.2020 року по 31.07.2021 року, з врахуванням такого.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В пункті 9.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Підтвердивши правильність здійсненого позивачем розрахунку заявленої до стягнення пені, місцевий господарський суд правомірно задоволив дану позовну вимогу.

Стосовно тверджень апелянта про те, що Львівська Торгово-промислова палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Товариству у періодах з 02.11.2020 року по 30.11.2020 року, з 08.01.2021 року по 25.01.2021 року та з 23.03.2021 року по 06.04.2021 року (сертифікати від 05.11.2021 року) необхідно зазначити про те, що такі докази не були подані до суду першої інстанції, скаржник не вказав причин неможливості подання їх до суду, що унеможливлює прийняття та оцінку цих доказів на стадії апеляційного перегляду справи.

В силу приписів частин 1-3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Львівської області від 11.10.2021 року у справі №914/1251/21.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Феєрія розваг» б/н від 10.11.2021 року (вх. № 01-05/3793/21 від 15.11.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 11.10.2021 року у справі №914/1251/21 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех