УХВАЛА

17 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 921/788/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:

позивача: Роєнко Є.В.,

відповідача: не з`явився,

третьої особи: Будник Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 (колегія суддів у складі: Бойко С.М. - головуючий, Бонк Т.Б., Матущак О.І.)

та рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.05.2021 (суддя Бурда Н.М.)

у справі № 921/788/20

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про повернення в натурі безпідставно набуте майно природній газ в обсязі 39,585 тис. куб. метрів та стягнення його вартості в сумі 246567,84 грн,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог

1. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" (далі - Відповідач) про зобов`язання Відповідача повернути Позивачу в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 39,585 тис. куб. м, стягнути з Відповідача на користь Позивача 246567,84 грн вартості безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 39,585 тис. куб. м.

2. Позов мотивований посиланням на положення статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України та обставини безпідставного набуття Відповідачем у березні, квітні 2017 року із газотранспортної системи 39,585 тис. куб. м природного газу, власником якого є Позивач.

3. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2021 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Третя особа).

Стислий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

4. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.05.2021, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021, у задоволенні позову відмовлено.

5. Судові рішення мотивовані тим, що споживання Відповідачем у березні-квітні 2017 року природного газу в обсязі 39,585 тис. куб. м не є несанкціонованим відбором з огляду на наявність у спірному періоді укладених між Відповідачем та Третьою особою договорів постачання природного газу №3913/1617-БО-30 від 27.10.2016 та №3923/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016, а також існування спеціально покладеного на постачальника обов`язку видати номінації та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року".

Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

6. Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

7. Касаційна скарга (з урахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги) мотивована наявністю підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

8. Позивач вважає за необхідне при вирішенні цього спору відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 21.03.2018 у справі №911/656/17, від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 12.03.2019 у справі №917/325/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 25.02.2020 у справі №905/2248/18, щодо застосування пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" та пункту 17 положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758, оскільки вони не стосуються правових підстав набуття Відповідачем майна, що належить Позивачу, а стосуються лише застосування норм щодо обов`язків із постачання природного газу Третьою особою.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

9. Інші учасники справи відзиви на касаційну скаргу в установлений Судом термін не надали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

10. Задля забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб та забезпечення балансування газотранспортної системи за договорами №-ВТВ від 31.01.2017, №-ВТВ від 30.04.2017, №-ВТВ від 30.04.2017та №-ВТВ від 30.04.2017 Позивач здійснював у спірний період (березень та квітень 2017 року) публічні закупівлі природного газу у постачальника Третьої особи, на підтвердження чого надані відповідні акти приймання-передачі природного газу від 31.03.2017 на суму грн в обсязі 143355 тис. куб. м, від 30.04.2017 на суму грн в обсязі 218000 тис. куб. м, від 30.04.2017 на суму 151104000 грн в обсязі 20000 тис. куб. м та від 30.04.2017 на суму 148704000 грн в обсязі 20000 тис. куб. м.

11. Відповідно до умов пунктів 1.1 названих договорів продавець (Третя особа) зобов`язується передати у власність покупцеві (Позивач) у відповідний період 2017 року природний газ для забезпечення балансування, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договорів.

12. За змістом пунктів 3.1 вказаних договорів продавець передає покупцю у загальному потоці газ у віртуальній точці, на якій відбувається передача природного газу, у значенні Кодексу. Газ, ввезений на митну територію України (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00), що передається продавцем покупцю за договором, пройшов митний контроль і випущений у вільне використання на митній території України (DDP "Поставка зі сплатою мита", ІНКОТЕРМС Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати, редакція 2000 року). Право власності на газ переходить від продавця до покупця у віртуальній точці, на якій відбувається передача природного газу, у значенні Кодексу. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

13. У спірний період на виконання вказаних договорів до газотранспортної системи передано 401355 тис. куб. м природного газу, транспортування якого здійснює Позивач.

14. Водночас у спірний період протягом березня - квітня 2017 року постачальником природного газу для Відповідача була Третя особа, про що свідчать укладені між ними договори постачання природного газу:

- №3913/1617-БО-30 від 27.10.2016, відповідно до пункту 2.1 якого (у редакції додаткової угоди №5 від 10.02.2017) Третя особа передає Відповідачу з 01.10.2016 до 31.03.2017 природний газ обсягом до 194.451 тис. куб. м, у тому числі по місяцях: жовтень 2016 - 10,84 тис. куб. м, листопад 2016 - 30,554 тис. куб. м, грудень 2016 - 35,174 тис. куб. м, січень 2017 - 45,883 тис. куб. м, лютий 2017 - 39,00 тис. куб. м, березень 2017 - 33,00 тис. куб. м. У редакції додаткової угоди №6 від 31.03.2017 сторони правочину дійшли згоди про доповнення п. 2.1 Договору №3913/1617-БО-30 від 27.10.2016 абзацом у наступній редакції: "Постачальник передає Споживачу в період з 01.04.2017 по 30.09.2017 (включно) газ обсягом до 2 тис. куб. м, у тому числі по місяцям: квітень 2017 - 2,0 тис. куб. м";

- №3923/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016, відповідно до пункту 2.1 якого (у редакції додаткової угоди №2 від 10.02.2017) Третя особа передає Відповідачу з 01.10.2016 до 31.03.2017 природний газ обсягом до 100,087 тис. куб. м, у тому числі по місяцях: жовтень 2016 - 7,694 тис. куб. м, листопад 2016 - 13,914 тис. куб. м, грудень 2016 - 16,502 тис. куб. м, січень 2017 - 21,977 тис. куб. м, лютий 2017 - 21,00 тис. куб. м, березень 2017 - 19,00 тис. куб. м. У редакції додаткової угоди №3 від 31.03.2017 сторони правочину дійшли згоди про доповнення пункту 2.1 Договору №3923/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016 абзацом у наступній редакції: "Постачальник передає Споживачу в період з 01.04.2017 по 30.09.2017 (включно) газ обсягом до 1 тис. куб. м, у тому числі по місяцям: квітень 2017 - 1 тис. куб. м".

15. Згідно з пунктами 1.2 договорів №3913/1617-БО-30 від 27.10.2016 і №3923/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016 природний газ, що поставляється за цими договорами, використовується споживачем виключно для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

16. Крім того, відповідно умов вказаних договорів споживач (Відповідач) подає постачальнику (Третій особі) до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділу 13 договору (п.п. 3.2 договорів №3913/1617-БО-30 від 27.10.2016 і №3923/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016).

17. Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п.п. 3.4 договорів №3913/1617-БО-30 від 27.10.2016 і №3923/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016).

18. Кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, та Кодексом транспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (п.п. 4.1 договорів №3913/1617-БО-30 від 27.10.2016 і №3923/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016).

19. Постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору (п.п. 7.4 договорів №3913/1617-БО-30 від 27.10.2016 і №3923/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016).

20. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.п. 12.1 договорів №3913/1617-БО-30 від 27.10.2016 і №3923/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016).

21. За змістом листів Третьої особи від 14.04.2017 за №26-3503/1.2-17 і від 18.05.2017 за №26-4226/1.8-17, оскільки внаслідок невиконання відповідачем умов пункту 17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 (діяла у березні 2017), пункту 12 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 №187 (діяла у квітні 2017), постачальником (Третьою особою) не були підтверджені Відповідачу планові обсяги (номінації) природного газу на березень та квітень 2017, а відтак Третя особа не здійснювала постачання природного газу у зазначені місяці та повернула надіслані споживачем акти приймання-передачі природного газу без підписання.

Позиція Верховного Суду

22. Керуючись вимогами статей 14, 300 Господарського процесуального кодексу України, Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.

23. Спір у цій справі виник щодо повернення Відповідачем у натурі газу в обсязі 39,585 тис. куб. м, який, на думку Позивача, є його власністю та безпідставно набутий Відповідачем у березні, квітні 2017 року із газотранспортної системи, а також стягнення з Відповідача вартості зазначеного природного газу.

24. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

25. За вимогами статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

26. Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

27. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

28. У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

29. Положення глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

30. Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.

31. Водночас сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

32. Дослідивши надані учасниками справи докази, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що підставою для отримання Відповідачем спірного природного газу у березні, квітні 2017 року є укладені між ним і Третьою особою договори постачання природного газу №3913/1617-БО-30 від 27.10.2016 і №3923/1617-ТЕ-30 від 15.09.2016, у яких визначені, зокрема, планові обсяги постачання/транспортування природного газу для Відповідача, з урахуванням існування спеціально покладеного на постачальника обов`язку видати номінації та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р.

33. Так, з огляду на норми Кодексу газотранспортних систем, Закону України "Про ринок природного газу", Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідних період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758, розпоряджень Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 №1064-р "Деякі питання опалювального сезону 2015/16 року" та від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", суди дійшли висновку про те, що Третя особа зобов`язана була видати номінації Відповідачу відповідно до договорів, укладених між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, і це є обов`язком Третьої особи, а не правом.

34. З огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу для теплопостачальних організацій, можливість відбору відповідачем із газотранспортної системи погоджених у договорах з Третьою особою обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Третьою особою своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій.

35. Водночас неналежне виконання покладених на Третю особу обов`язків не може мати наслідком покладення на Відповідача як теплопостачальної організації, що генерує теплову енергію, будь-яких додаткових зобов`язань (зокрема, з оплати за ринковими цінами вартості спожитого газу, який було отримано побутовим споживачем відповідно до укладеного договору).

36. Наведені висновки відповідають усталеній правовій позиції, викладеній Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.03.2018 у справі №911/656/17, від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 12.03.2019 у справі №917/325/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 25.02.2020 у справі №905/2248/18, на які послалися суди першої та апеляційної інстанцій у оскаржуваних судових рішеннях.

37. Розглянувши доводи Позивача щодо необхідності відступлення від викладеного у зазначених постановах Верховного Суду висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, Суд звертає увагу на те, що з метою забезпечення єдності та сталості судової практики причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту, через які застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин у певній сфері або їх правового регулювання. Однак Суд не вбачає перелічених підстав для відступу від наведеної правової позиції під час розгляду цієї справи, тоді як відповідний висновок є чітким, зрозумілим, послідовним та сприяє однозначному застосуванню зазначених норм матеріального права.

38. При цьому Суд відхиляє посилання Позивача на те, що пункт 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" та пункту 17 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758, не стосуються правових підстав набуття Відповідачем майна, що належить Позивачу, а стосуються лише застосування норм щодо обов`язків із постачання природного газу Третьою особою, оскільки відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили саме з відсутності підтвердження належними та допустимими доказами обставин здійснення відбору з газотранспортної системи Відповідачем спірних обсягів природного газу, що належать саме Позивачу.

39. Також Суд не приймає до уваги викладені в касаційній скарзі аргументи Позивача (щодо здійснення відбору природного газу Відповідачем з ресурсу Позивача за відсутності у Відповідача постачальника природного газу за спірний період тощо), які по суті зводяться до переоцінки доказів, встановлення обставин, що не були встановлені у рішенні або постанові суду або були відхилені ними, оскільки у силу встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України меж розгляду справи суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

40. Отже, встановивши після відкриття касаційного провадження, що Верховний Суд у своїй поставні викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, підстави для відступлення від якого відсутні, Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю згідно з пунктом 4 частини 1 статті 296 зазначеного Кодексу.

Керуючись статтями 234, 235, 26, 314 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.05.2021 у справі №921/788/20 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді В. Білоус

В. Пєсков