ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. Справа№ 910/15783/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Лобань Д.М.;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Чорноморський банк розвитку та реконструкції

на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2021 року (повний текст складено 12.10.2021)

у справі №910/15783/16 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства Ремторгустаткування

до Публічного акціонерного товариства Чорноморський банк розвитку та реконструкції

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання кредитного договору та іпотечного договору припиненими,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

ПАТ «Ремторгустаткування» (змінено на ПрАТ «Ремторгустаткування») звернулося до господарського суду із позовом до АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (змінено на ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції») про визнання припиненим кредитного договору № 121/182/118 від 06.10.2006; визнання припиненим іпотечного договору ВЕС № 55 від 06.10.2006, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № Д-873.

Позовні вимоги обґрунтовані належним та повним виконанням позивачем своїх обов`язків щодо повернення кредиту та повної сплати відсотків за користування кредитом згідно з кредитним договором № 121/182/118 від 06.10.2006.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.03.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 та постановою Верховного Суду від 07.12.2021, у справі №910/15783/16 позов задоволено частково. Визнано припиненими зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» за Кредитним договором №121/182/118 від 06.10.2006 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та Відкритим акціонерним товариством «Ремторгустаткування», щодо повернення кредиту на суму 1500 000,00 дол. США та щодо сплати відсотків за користування кредитом на суму 222 325,58 дол. США у зв`язку з виконанням, проведеним належним чином.

Визнано припиненим Договір іпотеки від 06.10.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та Відкритим акціонерним товариством «Ремторгустаткування», нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О. та зареєстрований в реєстрі за № Д-873, в частині забезпечення виконання основних зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом за Кредитним договором № 121/182/118 від 06.10.2006 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та Відкритим акціонерним товариством «Ремторгустаткування».

Відмовлено в задоволенні інших позовних вимог.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» на користь Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» 2756,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову, 3031,60 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та 61 490, 00 грн. витрат за проведення судової експертизи.

До Господарського суду Київської області 07.04.2021 року від Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» надійшла заява від 05.04.2021 року, у якій заявник просить суд вирішити питання щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» судових витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 21.09.2021 року заяву Приватного акціонерного товариства Ремторгустаткування про стягнення з Публічного акціонерного товариства Чорноморський банк розвитку та реконструкції судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/15783/16 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Чорноморський банк розвитку та реконструкції на користь Приватного акціонерного товариства Ремторгустаткування 45 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування прийнятого додаткового рішення суд першої інстанції зазначив, що з огляду на складність справи, необхідний обсяг адвокатських послуг та витрат часу адвоката, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 190 000,00 грн., стосовно якої подано заяву про розподіл, не відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а їх стягнення з відповідача становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, з огляду на що суд дійшов висновку про покладення на відповідача відшкодування позивачу 45 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство Чорноморський банк розвитку та реконструкції звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 року у справі №910/15783/16 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції позбавлено відповідача можливості взяти участь у судовому засіданні та висловити свою позицію щодо поданих представником позивача документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, оскільки ухвала суду із датою розгляду заяви про витрати на професійну правничу допомогу отримана апелянтом 21.09.2021, тобто у день судового засідання. Також апелянт наголосив, що текст заяви, поданої представником позивача, не містить вимоги про стягнення з відповідача будь-яких коштів чи вимоги про ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення. Також апелянт наголошував на тому, що позивачем ні на момент подання позовної заяви, ні на початку нового судового розгляду, не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. Крім того, за твердженням апелянта, копії документів, наданих представником позивача, є неналежними доказами витрат позивача на правову допомогу, здійснену адвокатом Нориком М.В. у даній справі.

Також апелянт наголосив на тому, що суд першої інстанції, всупереч вимог п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України не здійснено пропорційного розподілу судових витрат та не дотримано вимог щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/15783/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді Пономаренко Є. Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 14.12.2021.

Листом № 910/15783/16/09.1-14/2270/21 від 18.11.2021 року витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №910/15783/16, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Чорноморський банк розвитку та реконструкції безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

29.11.2021 року на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов лист Господарського суду Київської області, яким повідомлено, що 10.11.2021 матеріали справи №910/15783/16 скеровано до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у зв`язку з надходженням касаційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2021 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 зупинено провадження у справі до перегляду в порядку касаційного провадження рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2021 та на постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 і повернення матеріалів справи №910/15783/16.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 07.12.2021 касаційну скаргу на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2021 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 залишено без змін.

На адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 15.02.2022.

Позиції учасників справи

13.12.2021 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін.

Явка представників сторін

Представник позивача та третьої особи у судове засідання 15.02.2022 не з`явився, хоча про час та дату судового засідання останні були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

15.02.2022 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просив розглянути апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Чорноморський банк розвитку та реконструкції за відсутності позивача.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи, що позивач та третя особа були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 15.02.2022.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, актів наданих послуг тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому вимогами чинного законодавства не встановлено форми до заяви про розподіл витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача 23.03.2021, тобто до закінчення судових дебатів, подав до суду першої інстанції, в якій зазначив, що відповідні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі.

А тому є помилковим твердження апелянта, що позивачем відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України не було подано відповідну заяву до закінчення судових дебатів про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.

Щодо змісту даної заяви колегія суддів відзначає, що в детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Нориком М.В., який додано до поданої в строки, передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України, заяви про подання доказів щодо розміру витрат позивача, викладено прохальну частину, в якій останній просив, у зв`язку з ухваленням рішення Господарського суду Київської від 30.03.2021 у справі № 910/15783/16 включити до судових витрат стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 190 000,00 грн.

Більше того, твердження апелянта, що суд першої інстанції, на підставі поданої заяви від 05.04.2021 про подання доказів щодо розміру витрат позивача, пов`язаних із розглядом справи, безпідставно дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Посилання ж апелянта на відсутність орієнтовного (попереднього) розрахунку суми судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України колегія суддів відхиляє, оскільки застосування відповідних положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників.

При цьому, аналіз частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки щодо застосування частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України містяться у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №922/1897/18, від 24.12.2019 у справі №909/359/19, від 13.02.2020 у справі №911/2686/18, від 19.02.2020 у справі №910/16223/18, від 21.05.2020 у справі №922/2167/19, від 10.12.2020 у справі №922/3812/19.

В даному контексті колегія суддів також враховує, що спір у даній справі був розпочатий ще у 2016 році, тоді як редакція Господарського процесуального кодексу України за 2016 рік не вимагала вчинення позивачем такої процесуальної дії, як подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивачем надано укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Молет в особі директора Лаврентьєвої О.В., що діє в інтересах Приватного акціонерного товариства Ремторгустаткування та адвокатом Нориком М.В. договір про надання правової (правничої) допомоги № 12/12/19-405БП від 01.12.2019 року. Крім того, в матеріалах справи наявний договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2019 року, укладений безпосередньо між Приватним акціонерним товариством Ремторгустаткування та адвокатом Нориком М.В.

Згідно з п. 2.1.1. вказаного договору № 12/12/19-405БП від 01.12.2019 року, адвокат Норик М.В. представляє інтереси в господарських судах України у справі № 910/15783/16 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Ремторгустаткування до Публічного акціонерного товариства Чорноморський банк розвитку та реконструкції прo визнання кредитного договору та іпотечного договору припиненими.

Відповідно до п. 3.2. та 3.3. договору № 12/12/19-405БП від 01.12.2019 року вартість послуг за цим договором складає 190 000,00 грн. У разі якщо сторони погодять у замовленні умови, що відрізняються від положень договору, пріоритет будуть мати умови, визначені в замовлені.

Твердження апелянта, що текст договору № 12/12/19-405БП від 01.12.2019, зокрема і п.п. 2.1.1, взагалі не містить визначення, чиї саме інтереси повинен представляти адвокат Норик М.В. у справі № 910/15783/16 колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з преамбули цього договору, він укладений Товариством з обмеженою відповідальністю Молет в інтересах Приватного акціонерного товариства Ремторгустаткування, тобто позивача у даній справі.

Виходячи з умов договору та враховуючи п.п. 2.1.1, можна зробити висновок, що адвокат Норик М.В. представляє інтереси Приватного акціонерного товариства Ремторгустаткування (так як договір Товариством з обмеженою відповідальністю Молет укладений в інтересах позивача) в межах розгляду справи № 910/15783/16.

До заяви про прийняття додаткового рішення долучено детальний опис наданих правових послуг адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої (правової) допомоги.

Згідно з наданими заявником відомостями адвокатом Нориком М.В. надано наступні правові послуги у справі № 910/15783/16:

- попереднє опрацювання матеріалів, представництво, збір матеріалів, аналіз висновку експертів від 30.07.2020 року ( 5 +7 год.);

- опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини; формування правової позиції; консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи (15 год.);

- підготовка процесуальних документів по справі, їх особисте подання до суду та відправлення поштою (14 год.);

- судове представництво у Господарському суді Київської області (вартість 90 000,00 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Норик М.В. брав участь у 9 судових засіданнях та заявляв відповідні клопотання та подавав докази, тобто надавав Приватному акціонерному товариству Ремторгустаткування правничу допомогу під час розгляду справи № 910/15783/16.

Таким чином, твердження апелянта, що адвокат Норик М.В. не надав належних доказів не підтвердження надання ним правничої правової допомоги позивачу в межах даної справи колегія суддів відхиляє.

Відтак, розмір виплат на професійну правничу допомогу адвокатом становить 190 000,00 грн., з яких 100 000,00 грн. (2 439,20 грн. * 41 год.) за опрацювання матеріалів справи та підготовку процесуальних документів та 90 000,00 грн. за участь в судових засіданнях.

В матеріалах справи містяться акти надання правничої (правової) допомоги № 180 від 28.02.2021 року та № 183 від 28.02.2021 року, на підставі яких виконавець передав, а замовник прийняв виконанні роботи та надані послуги у загальному розмірі 190 000,00 грн.. В матеріалах справи містяться платіжні доручення № 93 від 15.02.2021 року та № 121 від 26.02.2021 року про оплату даних послуг.

Посилання апелянта на відсутність доказів оплати наданих адвокатських послуг саме адвокату Норику М.В. колегією суддів також відхиляються, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 20.12.2019 у справі № 903/125/19.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Оскільки в договорі було погоджено фіксований розмір гонорару, а тому доводи апелянта, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 190 000,00 грн. заявлена незалежно від кількості судових засідань та кількості процесуальних документів, підготованих адвокатом Нориком М.В., колегією суддів відхиляються, так як погодження гонорару адвоката є правом сторін, яке здійснюється за їх взаємною домовленістю, а суд не має права його змінювати.

Однак, у даному випадку колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, згідно з якою суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи, поданих до суду першої інстанції 21.09.2021), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У частині 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З огляду на викладене вище, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, даний спір для кваліфікованого юриста є спором невеликої складності та фактично є спором про визнання договору припиненим, стосовно якого наявна стала практика Верховного Суду у подібних правовідносинах. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, обсяг наданих адвокатом послуг в межах даної справи не є значним. Так, за даними протоколів судових засідань, які проводились під час розгляду справи у суді першої інстанції, тривалість судових засідань, в яких брав участь представник позивача (9 судових засідань) не перевищує 10 хвилин кожне, в деяких судових засіданнях представник позивача взагалі не брав участі (2 судові засідання). Великої кількості документів адвокатом під час розгляду справи надано не було.

При цьому, суд першої інстанції правомірно вказав, що значна частина обставин, що мають значення для справи, була встановлена експертизою, витрати на проведення якої вже покладено на відповідача в сумі 61 490,00 грн.

А тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що заявлена до відшкодування вартість послуг адвоката у загальному розмірі 190 000,00 грн. є неспівмірною та такою, що не відповідає обсягу необхідних та наданих адвокатських послуг, у зв`язку з чим, правомірно визнав належною та співмірною вартість наданих адвокатом послуг за кожне судове засідання в розмірі 1 000, 00 грн., в загальній сумі 9 000,00 грн. та вартість наданих адвокатом послуг зі складення документів у справі в розмірі 36 000,00 грн., яких достатньо для покриття витраченого адвокатом часу та дійсно необхідного обсягу послуг.

А тому, виходячи із критерію складності справи, обсягу наданих адвокатських робіт, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини даної справи, з огляду на те, що покладення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 190 000,00 грн становить надмірний тягар для відповідача, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу до 45 000,00 грн., що відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах Великої Палати від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 29.09.2020 у справі №910/7127/19 про застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно твердження апелянта, що під час розподілу витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції не були враховані приписи п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України щодо пропорційного розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено позов з двома вимогами немайнового характеру - визнання припиненим кредитного договору № 121/182/118 від 06.10.2006 та визнання припиненим іпотечного договору ВЕС № 55 від 06.10.2006, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № Д-873.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.03.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 та постановою Верховного Суду від 07.12.2021, у справі №910/15783/16 позов задоволено частково.

Визнано припиненими зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» за Кредитним договором №121/182/118 від 06.10.2006 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та Відкритим акціонерним товариством «Ремторгустаткування», щодо повернення кредиту на суму 1500 000,00 дол. США та щодо сплати відсотків за користування кредитом на суму 222 325,58 дол. США у зв`язку з виконанням, проведеним належним чином.

Визнано припиненим Договір іпотеки від 06.10.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та Відкритим акціонерним товариством «Ремторгустаткування», нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О. та зареєстрований в реєстрі за № Д-873, в частині забезпечення виконання основних зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом за Кредитним договором № 121/182/118 від 06.10.2006 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та Відкритим акціонерним товариством «Ремторгустаткування». Відмовлено в задоволенні інших позовних вимог. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» на користь Приватного акціонерного товариства «Ремторгустаткування» 2756,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову, 3031,60 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та 61 490, 00 грн. витрат за проведення судової експертизи.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 та постановою Верховного Суду від 07.12.2021, у справі №910/15783/16, суд дійшов до висновку, що за наслідками нового розгляду справи, відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в розмірі судового збору, який підлягав сплаті за подання позову за дві немайнові вимоги (по 1378,00 грн.), що складає 2756,00 грн.

Частина 9 ст. 129 ГПК України передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А тому, оскільки в рішенні Господарського суду Київської області від 30.03.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 та постановою Верховного Суду від 07.12.2021, у справі №910/15783/16 суд першої інстанції на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення всієї суми судового збору на відповідача, в розумінні ст. 129 ГПК України покладення на відповідача додатковим рішенням 45 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу є правомірним.

Стосовно твердження апелянта про те, що розгляд справи відбувся за відсутності Публічного акціонерного товариства Чорноморський банк розвитку та реконструкції, не повідомленого належним чином про час та місце засідання суду, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 3.4. ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.09.2021 року розгляд заяви Приватного акціонерного товариства Ремторгустаткування про стягнення з Публічного акціонерного товариства Чорноморський банк розвитку та реконструкції судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/15783/16 призначено в судовому засіданні на 21.09.2021 року.

Вказана ухвала була направлена, зокрема, на адресу відповідача 09.09.2021, що вбачається з відмітки на зворотній стороні ухвали та відомостями, розміщеними на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта».

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270, і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта», ухвала суду від 09.09.2021 перебувала в точці доставки з 15.09.2021, у зв`язку з чим апелянт мав фактичну можливість її отримання та мав достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи.

В той же час, факт отримання апелянтом поштової кореспонденції лише 21.09.2021, яку суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою, залежав лише від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти раніше дати судового засідання під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала господарського суду Київської області від 07.09.2021 у справі розміщена у відкритому доступі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

У вказаному контексті колегія суддів також враховує подане відповідачем до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, яке датоване 20.09.2021, в якому останній зазначав про обізнаність з ухвалою суду від 07.09.2021.

Посилання апелянта не необґрунтоване відхилення даного клопотання про відкладення колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки в розумінні ст. 244 ГПК України явка учасників справи є необов`язковою. Обставин, за яких суд першої інстанції не міг розглянути подану заяву за відсутності представника відповідача останній не навів.

Стосовно твердження апелянта про не направлення на його адресу заяви з доказами про підтвердження розміру витрат позивача колегія суддів зазначає, що ст. 129 ГПК України не зобов`язує позивача направляти таку заяву іншим учасникам справи.

В той же час, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2021 відповідач ознайомлювався з матеріалами справи № 910/15783/16, в яких, зокрема, і містилась заява позивача від 05.04.2021 про подання доказів щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.

А тому доводи апелянта в даній частині колегія суддів відхиляє.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2021 у справі № 910/15783/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Чорноморський банк розвитку та реконструкції на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2021 року залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2021 року у справі № 910/15783/16 залишити без змін.

3. Поновити дію додаткового рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2021 року у справі № 910/15783/16.

4. Матеріали справи № 910/15783/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 22.02.2022

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко