УХВАЛА

м. Київ

18.02.2022Справа № 910/2439/22

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши

заяву Приватного акціонерного товариства "Південна Винокурня"

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «П Ц СИСТЕМА» 221 517,64 грн заборгованості за Договором поставки №02/13 від 01.09.2017

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Південна Винокурня" (далі - заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «П Ц СИСТЕМА» 221 517,64 грн заборгованості за Договором поставки № 02/13 від 01.09.2017.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що на виконання Договору поставки № 02/13 від 01.09.2017 поставив відповідачу товар на загальну суму 3 271 390,32 грн, на підтвердження чого надав видаткові та товарно-транспорті накладні, складені за період з вересня 2017 року по червень 2019 року. Оплату за поставлений позивачем товар відповідач здійснив частково в розмірі 3 023 462,48 грн. Товар на суму 26 410,20 грн. відповідач повернув. Отже заборгованість за поставлений товар становить 221 517,64 грн.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За приписами частини 1 статті 150 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Частинами 1, 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд зазначає, що, за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених заявником вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК).

Водночас, частиною 1 статті 152 Господарського процесуального колексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу (п. 1); з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою (п. 5).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України).

Судом встановлено, що з моменту виникнення права вимоги на отримання оплати за поставлений у 2017 та 2018 роках товар пройшло 3 роки, що у відповідності до ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Водночас, суд ненаділений повноваженнями, виходячи з особливостей розгляду даних заяв, визначати суму заборгованості боржника самостійно та встановлювати видаткові накладні, за якими існує заборгованість на день направлення заяви про видачу судового наказу до суду.

При цьому, як вбачається з банківських виписок, доданих до заяви, відповідач при здійсненні оплати за товар посилався на конкретні видаткові накладні

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не зазначено у заяві вимоги виникнення заборгованості за поставлений товар з урахуванням строку позовної давності.

Згідно із ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству "Південна Винокурня" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «П Ц СИСТЕМА» 221 517,64 грн заборгованості за Договором поставки № 02/13 від 01.09.2017.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 18.02.2022.

Суддя А.І. Привалов