ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"24" лютого 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1006/21
у судове засідання з`явилися:
- від позивача не з`явився;
- від відповідача: не з`явився
Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
12.11.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (далі - відповідач), у якому позивач посилаючись на ст. ст. 11, 14, 509, 525, 526, 549, 611, 625, 629, 837-839, 841, 846, 853, 882, 854 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 180 Господарського кодексу України, ст. 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) просить суд стягнути з відповідача 2 354 428 грн 79 коп. (з яких - 2 224 378 грн 80 коп. - основний борг, 26 692 грн 55 коп. - інфляційні втрати, 87 634 грн 43 коп. - пеня, 15 723 грн 01 коп. - 3 % річних).
В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" посилається на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" своїх зобов`язань за Договором субпідряду № 19-05/21-ОД, укладеного між позивачем (субпідрядник) та відповідачем (генпідрядник) в частині повного та своєчасного проведення розрахунків, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість.
Ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/1006/21, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.02.2022 року позов задоволено, ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" 2 354 428 грн 79 коп. (з яких - 2 224 378 грн 80 коп. - основний борг, 26 692 грн 55 коп. - інфляційні втрати, 87 634 грн 43 коп. - пеня, 15 723 грн 01 коп. - 3 % річних) та 35 316 грн 43 коп. судового збору.

15.02.2022 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" надійшла заява про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/1006/21.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.02.2022 року призначено до розгляду у судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/1006/21, розгляд заяви призначено на 24.02.2022 року, запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" надати свої пояснення щодо поданої заяви про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у термін до 23.02.2022 року.

24.02.2022 року судом встановлено, що позивач та відповідач у справі не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання по розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/1006/21, належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення даного засідання, що підтверджується довідкою про надіслання їх офіційні електронні адреси ухвали Господарського суду Рівненської області від 21.02.2022 року.

Крім того, відповідача у справі повідомлено про час, дату та місце проведення судового засідання 24.02.2022 року телефонограмою, копію з журналу телефонограм Господарського суду Рівненської області долучено до матеріалів справи.

Відповідно до п. 17 розділу ІІІ положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17.08.2021 року за № 1845/0/15-21 встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

24.02.2022 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання по розгляду заяви про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі без його участі.

Згідно з ч. 2 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Явка представників позивача та відповідача у судове засідання 24.02.2022 року обов`язковою не визнавалася.

Зважаючи на викладене, наявність клопотання представника позивача про розгляд заяви без його участі, господарський суд дійшов висновку про проведення судового засідання по розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/1006/21 без участі представників Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво".

Судом встановлено, що 15.02.2022 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" надійшла заява про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/1006/21.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, яка складається із судового збору у розмірі 35 316 грн 43 коп. та витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 100 000 грн 00 коп.

Крім того, у судовому засіданні 09.02.2022 року представник позивача адвокат Дяденчук А.І. вчинив заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України та повідомив суд, що докази розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у справі будуть подані Товариством з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" протягом 5-ти днів після ухвалення рішення судом у даній справі.

Оскільки законодавець передбачив подання доказів понесених витрат до закінчення розгляду справи або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, позивач мав подати такі докази у відповідні строки у строк до 14.02.2022 року включно (п`ятиденний строк після ухвалення рішення від 09.02.2022 року).

Отже, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, та надання цією стороною необхідних доказів або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому перевірка поданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом лише у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2019 року у справі № 927/26/18, від 09.07.2019 року у справі №922/4366/16).

Судом встановлено, що позивач до ухвалення рішення у справі № 918/1006/21 виявив намір про подання у майбутньому доказів понесених судових витрат, а саме протягом 5 днів після ухвалення рішення у даній справі у порядку передбаченому абз. 2 ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України, вчинивши відповідну заяву у судовому засіданні 09.02.2022 року до закінчення судових дебатів.

Як вбачається із відмітки відділення поштового зв`язку на конверті, а також із офіційного веб-сайту Укрпошти в мережі Інтернет https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html, поштове відправлення за трек-номером 583 (а саме - заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/1006/21 із доказами понесення таких витрат) направлена на поштову адресу Господарського суду Рівненської області 14.02.2022 року, тобто в межах процесуального строку, встановленого законом.

Отже, стороною позивача дотримано порядок, встановлений абз. 2 ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи зазначені норми права, суд розглядає заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/1006/21 після ухвалення рішення у даній справі.

Господарський суд, розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" про стягнення з відповідача 100 000 грн 00 коп. витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, прийшов до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Отже, у положеннях ГПК України закріплено вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (ст. 124 ГПК). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою позовної заяви, оскільки з огляду на положення ч.ч. 5-7 ст. 129 ГПК попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд зазначає, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує дотримання принципу змагальності, сприяє обізнаності іншої сторони про приблизну суму судових витрат, яка може бути покладена на неї за результатами розгляду справи, надає можливість іншій стороні підготуватися до спростування чи доведення неспівмірності судових витрат, остаточний розмір яких, проте, може визначатись та доводитись в процесі розгляду справи та не відповідати розміру, вказаному у попередньому розрахунку.

Із позовної заяви вбачається, що позивач повідомляв про орієнтовний розмір понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 100 000 грн 00 коп. та у п. 2 прохальної частини позовної заяви просив суд покласти понесені витрати на відповідача.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 1-3 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімія парк" (далі - замовник) та адвокатським об`єднанням "Скорпіон" (далі - адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги (далі - договір).

На умовах цього договору адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити адвокату гонорар за надану йому правову допомогу та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. (п.1 Договору).

Як вбачається із розділу 2 Договору Клієнт замовляє, а Адвокат зобов`язується надати йому правову допомогу при стягненні заборгованості в розмірі 2 354 428 грн 79 коп. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» за Договором субпідряду № 19-05/21-ОД від 19.05.2021 року. Для належного виконання договору Клієнтом замовляється наступний вид правової допомоги: вивчення та юридична оцінка наданих Клієнтом документів, що мають значення для виконання умов договору; формування та узгодження правової позиції з Клієнтом, обрання способу захисту та способу відновлення порушених прав Клієнта; збір доказів необхідних для захисту прав Клієнта та відправлення адвокатських запитів; складення та направлення досудової вимоги про стягнення заборгованості; складення та подання до суду заяв по суті справи та інших документів правового характеру; повний правовий супровід господарського спору під час вирішення його судом першої інстанції; ознайомлення з матеріалами справи в Господарському суді Рівненської області; здійснення представництва, що полягає у забезпеченні реалізації прав і обов`язків Клієнта під час здійснення господарського судочинства по вирішенню спору в суді першої інстанції; надання правових консультацій Клієнту з приводу замовленого ним виду правової допомоги.

Адвокат може надавати інші види правової допомоги, що не заборонені законом та стосуються правового супроводу даної справи.

Надання того, чи іншого виду правової допомоги та їх об`ємів визначається Адвокатом самостійного з дотриманням принципу домінантності інтересів Клієнта.

Перелік наданої Адвокатом правової допомоги визначається актом передачі-прийняття.

Судом встановлено, що клієнт та адвокат узгодили між собою та зафіксували у розділі 3 договору, що за надання правової допомоги Клієнту сторонами узгоджено фіксовану вартість гонорару у розмірі 100 000 грн 00 коп.

Сторони домовилися, що оплата за надання правової допомоги буде здійснюватися наступним чином: у строк до 31.12.2021 року Клієнт зобов`язується перерахувати 40 000,00 гривень на банківський рахунок Адвоката; після ухвалення судового рішення у справі Клієнт зобов`язується перерахувати 60 000,00 гривень на банківський рахунок Адвоката в строк встановлений в рахунку на оплату.

Визначаючи розмір гонорару сторони договору враховували значимість господарського спору для Клієнта, ціну заявленого позову, складність роботи, що має бути виконана Адвокатом, та кваліфікація і досвід адвоката. Визначений сторонами гонорар оплачується Клієнтом в строк встановлений в рахунком на оплату. Оплата здійснюється, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок адвоката. Клієнт додатково несе судові витрати, які визначені Господарським процесуальним кодексом України умови, що обов`язок з їх оплати покладається на Клієнта законом або судом.

Судом встановлено, що сторони обумовили між собою права і обов`язки клієнта та адвоката, гарантії, відповідальність, строк дії договору, припинення чинності договору та інші умови договору.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє по 27.10.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатським об`єднанням "Скорпіон" виставлено для ТОВ "Хімія парк" рахунок № 1 від 28.12.2021 року на суму 40 000 грн 00 коп., який має бути оплачений до 29.12.2021 року.

Даний рахунок оплачений 29.12.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням № 11039 із призначенням платежу "оплата за послуги зг. рах. № 1 від 28.12.2021 року без ПДВ".

Крім того, адвокатським об`єднанням "Скорпіон" виставлено для ТОВ "Хімія парк" рахунок № 2 від 09.02.2022 року на суму 60 000 грн 00 коп., який має бути оплачений до 01.04.2022 року.

Позивачем долучено до матеріалів справи акт № 1 від 09.02.2022 року передачі-прийняття наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 27.10.2021 року, з якого вбачається, що клієнтом прийнято обумовлений вид та обсяг правової допомоги, гонорар за надану правову допомогу становить 100 000 грн 00 коп. У даному акті сторони зафіксували, що клієнтом було сплачено 40 000 грн 00 коп. на підставі рахунку № 1 від 28.12.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням № 11039 від 28.12.2021 року та 60 000 грн 00 коп. підлягає сплаті на підставі рахунку № 2 від 09.02.2022 року та договору про надання правової допомоги від 27.10.2021 року. Акт є невід`ємною частиною договору.

Крім того, як встановлено судом, на підтвердження повноважень на представництво інтересів ТОВ "Хімія парк" в матеріалах справи міститься копія ордеру адвоката Дяденчука Анатолія Івановича серія ВК № 1004434 від 10.11.2021 року, який виданий адвокатським об`єднання "Скорпіон" на підставі договору про надання правової допомоги від 27.10.2021 року та копія свідоцтва адвоката Дяденчука Анатолія Івановича серії РН № 1126 від 11.09.2014 року.

З матеріалів справи судом встановлено, усі подані документи від ТОВ "Хімія парк" (позовна заява вх. № 3404/21 від 12.11.2021 року, заява про надання доступу до справи в підсистемі "Електронний суд" вх. № 10337/21 від 01.12.2021 року, заява про проведення судового засідання по суті без участі представника позивача вх. № 972/22 від 02.02.2022 року, заява про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги вх. № 580/22 від 15.02.2022 року підписані представником позивача адвокатом Дяденчуком Анатолієм Івановичем.

Отже, матеріалами справи стверджено, що для ТОВ "Хімія парк" були надані правові послуги адвокатом Дяденчуком Анатолієм Івановичем, також представник позивача був присутній у судових засіданнях від 13.12.2021 року та від 09.02.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.12.2021 року відкладено підготовче засідання в межах визначеного ГПК України строку підготовчого провадження на 17.01.2022 року

Підготовче судове засідання у справі, яке було призначено на "17" січня 2022 р. на 14:00 год. не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Заголдної Я.В, про що помічником судді було подано службову записку на ім`я керівника апарату про погодження питання щодо розміщення на веб-сайті суду в мережі Інтернет у розділі «Новини» відповідної інформації для учасників справи та опубліковано на офіційному веб-сайті Господарського суду Рівненської області https://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/pres-centr/novyny/1241881/ повідомлення про те, що у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності судді Заголдної Я.В., судові засідання, призначені на 17.01.2022 року, 18.01.2022 року не відбудуться.

У зв`язку з тим, що закінчились обставини, які зумовлювали неможливість проведення судового розгляду справи, ухвалою господарського суду Рівненської області від 24.01.2022 року призначено підготовче засідання у справі № 918/1006/21 на 02.02.2022 року.

02.02.2022 року судом встановлено, що позивач у справі не забезпечив явку уповноваженого представника у підготовче засідання, при цьому 02.02.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання 02.02.2022 року без його участі у зв`язку із перебуванням адвоката Дяденчука Анатолія Івановича на лікуванні через COVID-19.

Відтак, судом встановлено, що на обґрунтування заявленого розміру витрат на правову допомогу у розмірі 100 000 грн 00 коп. представником позивача подано: Договір про надання правової допомоги від 27.10.2021 року, рахунок № 1 від 28.12.2021 року на суму 40 000 грн 00 коп., платіжне доручення від 29.12.2021 року № 11039 із призначенням платежу "оплата за послуги зг. рах. № 1 від 28.12.2021 року без ПДВ", рахунок № 2 від 09.02.2022 року на суму 60 000 грн 00 коп., який має бути оплачений до 01.04.2022 року, акт № 1 від 09.02.2022 року передачі-прийняття наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 27.10.2022 року, ордер адвоката Дяденчука Анатолія Івановича серія ВК № 1004434 від 10.11.2021 року, свідоцтво адвоката Дяденчука Анатолія Івановича серії РН № 1126 від 11.09.2014 року.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи відсутні заперечення відповідача проти стягнення з нього заявленої суми витрат на оплату послуг адвоката у загальному розмірі 100 000 грн 00 коп.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Ла-вентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того чи була їх сума обґрунтованою.

У даному випадку суд приймає до уваги, ті обставини, що справа №918/1006/21 є типовою, не має публічного інтересу, розглядалася за правилами загального позовного провадження, стосувалася стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3 % річних за договором субпідряду.

Крім того, під час її розгляду відбулося три судових засідання на двох з яких був присутній представник позивача.

Адвокат та Клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, погодили між собою розмір та вартість такої допомоги у сумі 100 000 грн 00 коп.

Суд враховує, що клієнт має право погодитись або не погодитися із запропонованими тарифами (вартістю послуг) зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору - клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.

Проте, інший учасник у справі, на якого просить Клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу - не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати усю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування суд має виходити з критерію розумності їх розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Суд зауважує, що при погодженому між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованому розмірі гонорару останній обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги, що виключає необхідність відображення інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) в детальному описі робіт (наданих послуг) чи іншому документі, що містить такий детальний опис. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Відтак оскільки як вбачається із Договору між позивачем та його адвокатом узгоджено фіксований розмір гонорару, що становить 100 000 грн 00 коп., а відтак означене вказує на те, що дана сума не потребує надання детального опису робіт.

При цьому в матеріалах справи міститься акт № 1 від 09.02.2022 року передачі-прийняття наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 27.10.2021 року, з якого вбачається, що клієнтом прийнято обумовлений вид та обсяг правової допомоги, гонорар за надану правову допомогу становить 100 000 грн 00 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не збільшив суму витрат, яку вказував як орієнтовну та заявив до стягнення з відповідача судові витрати на професійну (правничу) допомогу адвоката у розмірі 100 000 грн 00 коп.

Вказана сума понесених витрат позивачем на професійну (правничу) допомогу адвоката позивача підтверджена належними та допустимими доказами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, незважаючи на відсутність заяви відповідача про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, господарський суд дійшов висновку, що заявлена вимога у розмірі 100 000 грн 00 коп. не відповідає критеріям розумності, а заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом Дяденчуком Анатолієм Івановичем робіт (наданих послуг); пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

Суд встановив, що витрати на правничу правову допомогу у розмірі 100 000 грн 00 коп. оплачуються таким чином:

- клієнтом було сплачено 40 000 грн 00 коп. на підставі рахунку № 1 від 28.12.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням № 11039 від 29.12.2021 року;

- 60 000 грн 00 коп. підлягає сплаті на підставі рахунку № 2 від 09.02.2022 року - до 01.04.2022 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19 зазначив, що за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК)

Суд дійшов висновку, що витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката позивача у розмірі 100 000 грн 00 коп. (40 000 грн 00 коп. з яких оплачено згідно з платіжним дорученням № 11039 від 29.12.2021 року та 60 000 грн 00 коп. з яких має бути оплачено у термін до 01.04.2022 року є витратами на професійну правничу допомогу у справі № 918/1019/21 відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, при цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат 100 000 грн 00 коп. надмірним та завищеним.

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 року у справі № 910/353/19, від 19.07.2021 року у справі № 910/16803/19, від 01.09.2021 року у справі № 910/13034/20.

При цьому Верховний Суд неодноразово наголошував, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату адвокатських послуг суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях у справах "Двойних проти України", "Гімайдуліна і інших проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України) (наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.10.2020 року у справі № 911/735/19).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/1006/21, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, оскільки сума стягнення складає 2 354 428 грн 79 коп. (з яких - 2 224 378 грн 80 коп. - основний борг, 26 692 грн 55 коп. - інфляційні втрати, 87 634 грн 43 коп. - пеня, 15 723 грн 01 коп. - 3 % річних).

Судом встановлено, що позов не містить у собі складних розрахунків, його вирішення не потребувало експертиз, справа є типовою, не складною та не потребувала додаткового дослідження судової практики.

Позивачем подано одну заяву по суті спору - позовну заяву.

Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 30 000,00 грн від попередньо заявленої суми (100 000 грн 00 коп.), який відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та їх документальному обґрунтуванню.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Суд, керуючись принципами справедливості та верховенством права, дійшов висновку, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. На думку суду заявлені витрати на послуги адвоката у розмірі 100 000 грн 00 коп. для такої категорії справи є надмірно високими та становитимуть значний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу витрат.

За наведеного у сукупності, суд констатує, що витрати на правничу допомогу, які просить позивач відшкодувати за рахунок відповідача, не є співмірними із складністю справи.

При цьому суд враховує, що водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд або за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7 , 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. (Аналогічна позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.01.2022 року у справі № 916/2870/20, від 25.01.2022 року у справі № 910/1515/21, від 01.02.2022 року у справі від 902/1209/20, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.01.2022 року у справі № 910/20883/20).

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20.).

До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/1006/21 та стягнення із відповідача на користь позивача 30 000 грн 00 коп. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

У решті витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 70 000 грн 00 коп. суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 196, 221, 244 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/1006/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (вул. Енергетиків, 65, Канів, Черкаська область, 19000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (вул. Центральна, 38 А, смт. Клевань, Рівненський район, Рівненська область, 35312, ) 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

3. Наказ видати після набрання додатковим судовим рішенням законної сили.

4. У решті витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 24.02.2022 року.

Суддя Заголдна Я.В.