ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Справа№ 910/12111/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця Дарк Мехмета

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021

у справі № 910/12111/21 (суддя Курдельчук І.Д.)

За позовом Фізичної особи - підприємця Дарк Мехмета

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1

про стягнення 9 800,00 грн., -

В С Т А Н О В И В :

У 2021 році Фізична особа- підприємець Дарк Мехмет звернувся до Господарського суду міста Києва з подовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" про стягнення 9 800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача відсутні договірні правовідносини з відповідачем, по Договору 0087-2955 від 09.11.2018, на виконання якого бухгалтер ОСОБА_1 перерахувала 18.02.2019 р. 2000,00 грн та 26.03.2019р. 7000,00 грн, на підтвердження чого надаються меморіальні ордери №628 та №652 відповідно. При цьому, позивач зазначає, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді бухгалтера на підставі трудового договору від 10.01.2017 на власний розсуд розпорядилась коштами погашаючи власні кредитні зобов`язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що незважаючи на відсутність безпосередніх зобов`язальних правовідносин з відповідачем, позивач перерахував кошти не помилково, а саме в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед відповідачем за кредитним договором № 0087-2955 від 09.11.2018р., у зв`язку з чим кредитор, отримавши вказані кошти, прийняв їх в якості належного виконання зобов`язання позичальника. Одночасно з цим, місцевий господарський суд зазначає, що кошти, отримані як оплата за кредитним договором і набуті відповідачем за наявності правових підстав для цього, не можуть бути витребувані згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Фізична особа - підприємець Дарк Мехмета звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що висновку суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, оскільки грошові кошти були перераховані на разунок відповідача безпідставно, між сторонами не існувало жодних договірних правовідносин та зобов`язань, які були б підставою для перерахування коштів, а кредитний договір, який вказаний у призначенні платежу сторонами не укладався, отже кошти перераховані на рахунок відповідача, з урахуванням статті 1212 ЦК України, вважаються такими, що безпідставно набуті відповідачем. Також, скаржник зазначає, що враховуючи відсутність будь-яких домовленостей між позивачем та ОСОБА_1 , у позивача не було ані права, ані мети, ані мотивів виконання зобов`язання за кредитним договором без згоди та додаткового письмового доручення ОСОБА_1

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та доказів сплати судового збору у розмірі 3 405 грн. 00 коп.

22.12.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Фізичної особи - підприємця Дарк Мехмета надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження року з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Дарк Мехмета на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

05.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Госопдарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/12111/21.

11.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", відповідача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

28.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Фізичної особи - підприємця Дарк Мехмета, позивача у справі, надішла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець Дарк Мехмет перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" грошові кошти у загальному розмірі 9 800,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 628 від 18.02.2019 на суму 2 800,00 грн. та № 652 від 26.03.2019 на суму 7 000,00 грн., у призначенні платежу яких вказано: "Оплата по договору 0087-2955 от 09.11.2018р Без ПДВ".

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що у лютому 2020 року щодо фінансової діяльності фізичної особи-підприємця Дарк Мехмета проведено внутрішню фінансову перевірку. За результатами якої стало відомо про перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку Позивача на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр кредит фінанс" (надалі - Відповідач, ТОВ "Укр кредит фінанс") у розмірі 9 800 грн. Оскільки договірні відносини з відповідачем існували у ОСОБА_1 , а не у позивача, у останнього були відсутні будь-які правові підстави для перерахування коштів відповідачу. Позивач стверджує, що відповідач отримав безпідставно грошові кошти від позивача у розмірі 9 800,00 грн, тому, посилаючись на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму.

Як вбачається з матеріалів справи 10.01.2017 між позивачем та ОСОБА_1 укладено трудовий договір з Головним бухгалтером за яким фізичну особу прийнято на роботу на посаду головного бухгалтера ФОП Дарк Мехмет безстроково з метою, зокрема забезпечення організації і ведення бухобліку, а також контролю за раціональним використанням матеріальних і фінансових ресурсів ФОПа. До обов`язків ОСОБА_1 віднесено п.2.2.3 Трудового договору, зокрема і використання для проведення банківських операцій, здійснення оплат платежів, логінів, паролів тощо її власних електронно-цифрового підпису та електронного ключа доступу та /або електронного підпису до будь-яких програм електронного банкінгу.

Крім того, третьою особою отримано доступ до рахунків ФОП Дарк Мехмет для проведення відповідних платежів та оплат, п.2.2.3 Трудового договору.

Відповідно до посадової інструкції Головного бухгалтера ФОП Дарк Мехмет, затверджена уповноваженою особою ФО-П Дарк Мехмет Глущенко К.А. 10.01.2017 , Бухгалтер самостійно веде фінансові, матеріальні, виробничі, господарські розрахунки(п.1) та за письмовим погодженням з власником (керівником підприємства проводить розрахунки з іншими кредиторами відповідно до договірних зобов`язань п.6)., отримує доступ до рахунків підприємства для проведення оплат (п.11), оформлює платежі за послуги (п.15).

Відповідальність бухгалтера , її межі та порядок притягнення визначено розділом IV Посадової інструкції.

Доказом укладення Трудового договору і ознайомлення з посадовою інструкцією 10.01.2017 , а також припинення трудового договору сторонами є копія Трудового договору на останньому доданому аркуші якого є друкований текст "Трудовий договір припинений Сторонами" і "Підстави припинення Договору" рукописний текст " 06.12.2019" "згідно заяви про звільнення" , а також копія Посадової інструкції засвідчена адвокатом Рибак Х.М.

В дату звільнення гр. ОСОБА_1 склала рукописну заяву російською мовою за змістом якої повідомляє, що отримувала у борг он-лайн кредити, повідомити про них не змогла, неодноразово сплачувала борг з рахунків компанії, сподіваючись вирішити виниклі кредитні негаразди, а у подальшому повернути кошти компанії, повернення коштів зобов`язується виконати у строки призначені директором готелю ОСОБА_2 та власником Дарком Мехметом. (т. 1 а.с. 11).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 09.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (товариство) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Кредитний Договір (надалі - Договір) № 0087-2955. (т. 1 а.с. 51-53).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем визначено положення статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що статтею 1212 ЦК України врегульовані випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18.

Отже, задля застосування до спірних правовідносин у справі ст. 1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

Одночасно з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виконання зобов`язань (перерахування грошових коштів) за кредитним договором № 0087-2955 від 09.11.2018р. здійснювалось відповідно до умов договору, котрі було погоджено ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс".

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3.3 Договору, заборгованість за Договором кредиту, підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми Заборгованості на поточний рахунок Кредитодавця у строк, встановлений Договором кредиту. При цьому, відсутні обмеження щодо сплати коштів заборгованості третіми особами, що і відбувалось в даному випадку.

Згідно наданого меморіального ордеру №628 від 18.02.2019р. на суму 2800 грн. та меморіального ордеру №652 від 26.03.2019р. на суму 7000 грн. (т. 1 а.с. 10) відображена інформація щодо перерахування грошових коштів у безготівковій формі на рахунок ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" із призначенням платежу, а саме: "Оплата за Договором 0087-2955 від 09.11.2018р.". Відповідно до зазначених вище меморіальних ордерів, в призначеннях платежу, міститься номер договору 0087-2955 від 09.11.2018р.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що здійснюючи вказані платежі, було виконано кредитні зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №0087-2955 від 09.11.2018р., у зв`язку з чим грошові кошти не можуть вважатися такими, які були перераховані безпідставно та помилково.

З приводу доводів апелянта, про відсутність будь-яких домовленостей між позивачем та ОСОБА_1 , у позивача не було ані права, ані мети, ані мотивів виконання зобов`язання за кредитним договором без згоди та додаткового письмового доручення ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалося раніше, п.2.2.3 Трудового договору, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , передбачено, зокрема і використання для проведення банківських операцій, здійснення оплат платежів, логінів, паролів тощо її власних електронно-цифрового підпису та електронного ключа доступу та /або електронного підпису до будь-яких програм електронного банкінгу.

При цьому, відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Отже, колегія суддів погоджується, що ОСОБА_1 перераховані в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед відповідачем за кредитним договором № 0087-2955 від 09.11.2018р.

Визнати перерахування вищезазначених коштів, як помилкове не можливо, оскільки між ОСОБА_1 та ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" укладено Кредитний Договір № 0087-2955.

Одночасно з цим колегія суддів зазначає, що позивачем не обґрунтовано і не підтверджено належними доказами, що ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з позивачем, неправомірно заволоділа та розпоряджалася грошовими коштами позивача. Доказів звернення до правоохоронних органів та/або наявності кримінального провадження щодо ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Таким чином, оскільки, була завдана шкода, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , яка була працівником позивача і виконувала трудові обов`язки, підлягає застосуванню ст. 1172 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладені обставини справи, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Дарк Мехмета.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 року у справі №910/12111/21 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Дарк Мехмета на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 року у справі №910/12111/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 року у справі №910/12111/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12111/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

Т.П. Козир