РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.02.2022Справа № 910/11857/20

За позовом Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (м. Київ)

до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (Київська область, Бориспільський р-н, с. Гора)

третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович (м. Київ)

про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Третяк О.С.

Від відповідача: Щиголь М.В.

Від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про визнання такими, що не підлягають виконанню, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем виконавчих написів: 1) від 24.04.20., зареєстрованого у реєстрі за № 1254, 2) від 14.05.20., зареєстрованих у реєстрі за №№ 1442, 1443, 1444, 3) від 21.05.20., зареєстрованого у реєстрі за № 519, 4) від 11.06.20., зареєстрованих у реєстрі за №№ 1759, 1760, 1761, 5) від 26.06.20., зареєстрованих у реєстрі за №№ 2014, 2015, 6) від 30.07.20. зареєстрованих у реєстрі за №№ 2599, 2597, 2600, 2601, 2602, 2603, з посиланням на положення статей 612, 613 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 87 Закону України "Про нотаріат", статті 1 Закону України "Про обіг векселів в Україні".

Позовна заява аргументована тим, що: 1) векселі, на яких вчинено оспорювані виконавчі написи, належним чином не опротестовані приватним нотаріусом Каплуном Ю. В., оскільки нотаріус не перевірив фактів пред`явлення відповідачем векселів до сплати позивачу та належним чином не пред`являв позивачу вимог про їх оплату; 2) умова про сплату процентів за векселями є ненаписаною; 3) Товариство не прострочило оплати за векселями і зобов`язання з оплати векселів не є безспірними.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.21. позов задоволено повністю, визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем: від 24.04.20. зареєстрований в реєстрі за № 1254, від 14.05.20. зареєстровані в реєстрі за №№ 1442, 1443, 1444, від 21.05.20. зареєстрований в реєстрі за № 1519, від 11.06.20. зареєстровані в реєстрі за №№ 1759, 1760, 1761, від 26.06.20. зареєстровані в реєстрі за №№ 2014, 2015, від 30.07.20. зареєстровані в реєстрі за №№ 2600, 2602, 2603, 2601, 2599, 2597.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.21. рішення суду першої інстанції було скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04.11.21. у справі № 910/11857/20 рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.21. та постанову Північного апеляційного Господарського суду від 07.06.21. скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу справу № 910/11857/20 передано для розгляду судді Ващенко Т.М.

Ухвалою від 25.11.21. суддею Ващенко Т.М. прийнято справу № 910/11857/209 до свого провадження та призначено підготовче засідання на 21.12.21.

20.12.21. від позивача та від відповідача надійшли пояснення по справі.

21.12.21. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

21.12.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 28.12.21.

28.12.21. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Від відповідача 28.12.21. надійшли заперечення на пояснення позивача.

28.12.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.02.22.

02.02.22. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 10.02.22.

У судовому засіданні 10.02.22. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Третя особа явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила; про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, та її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 10.02.22. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.06.09. між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - відповідач, Аеропорт) та Спільним закритим акціонерним товариством "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України", в подальшому - Приватне акціонерне товариство Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" (далі - позивач, Авіакомпанія) укладено угоду про наземне обслуговування, додаткову угоду від 08.02.13. № 26 до цієї угоди, за умовами яких відповідач зобов`язався надати позивачеві послуги з представництва, управління та нагляду, на пероні, контролю за завантаженням, повідомленням та управлінням польотом, обслуговуванням вантажу та пошти, безпеки, наданням місць для базування повітряних суден типу Boeing 737, а позивач - прийняти та проводити оплату за надані послуги на умовах договору.

При цьому сторони погодили, що відповідно до пункту 5.12. додаткової угоди перевізник має право, за згодою з обслуговуючою компанією, здійснювати розрахунки за надані послуги векселем. Порядок та умови взаєморозрахунків векселями будуть визначатися в окремих протоколах, оформлених сторонами належним чином.

Протягом вересня 2019 року - березня 2020 року позивач видав відповідачеві прості процентні векселі:

- від 10.09.19. серії АА № 2498507, зі строком платежу 02.04.20., номінальною вартістю 25.000.000 грн, зі сплатою 19 % річних;

- від 10.09.19. серії АА № 2498508, зі строком платежу 09.04.20., номінальною вартістю 25.000.000 грн, зі сплатою 19 % річних;

- від 10.09.19. серії АА № 2498509, зі строком платежу 16.04.20., номінальною вартістю 25.000.000 грн, зі сплатою 19 % річних;

- від 10.09.19. серії АА № 2498510, зі строком платежу 23.04.20., номінальною вартістю 25.000.000 грн, із сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.19. серії АА № 2498515, зі строком платежу 13.05.20., номінальною вартістю 25.000.000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.19. серії АА № 2498516, зі строком платежу 20.05.20., номінальною вартістю 35.000.000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.19. серії АА № 2498517, зі строком платежу 26.05.20., номінальною вартістю 35.000.000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.19. серії АА № 2498518, зі строком платежу 28.05.20., номінальною вартістю 35.000.000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.19. серії АА № 2498519, зі строком платежу 03.06.20., номінальною вартістю 35.000.000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 10.12.19. серії АА № 2498520, зі строком платежу 10.06.20., номінальною вартістю 35.000.000 грн, зі сплатою 17,5 % річних;

- від 06.03.20. серії АА № 2498539, зі строком платежу 17.06.20., номінальною вартістю 35.000.000 грн, зі сплатою 13 % річних;

- від 06.03.20. серії АА № 2498540, зі строком платежу 24.06.20., номінальною вартістю 35.000.000 грн, зі сплатою 13 % річних;

- від 06.03.20. серії АА № 2498541, зі строком платежу 01.07.20., номінальною вартістю 30.000.000 грн, зі сплатою 13 % річних;

- від 06.03.20. серії АА № 2498542, зі строком платежу 08.07.20., номінальною вартістю 35.000.000 грн, зі сплатою 13 % річних;

- від 06.03.20. серії АА № 2498543, зі строком платежу 15.07.20., номінальною вартістю 35.000.000 грн, зі сплатою 13 % річних;

- від 06.03.20. серії АА № 2498544 зі строком платежу 22.07.20., номінальною вартістю 35.000.000 грн, із сплатою 13 % річних.

Загальна номінальна вартість перелічених векселів становить 500.000.000 грн.

Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями векселів, актами приймання-передачі векселів від 10.09.19., від 10.12.19., від 06.03.20., протоколами нарад щодо заборгованості Авіакомпанії перед Аеропортом від 10.09.19., від 10.12.19., від 06.03.20. та не заперечуються сторонами.

У подальшому, за заявою Аеропорту Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем на підставі протестів зазначених векселів у неплатежі було вчинено виконавчі написи, а саме: від 24.04.20., зареєстрований в реєстрі за № 1254; від 14.05.20., зареєстровані в реєстрі за №№ 1442, 1443, 1444; від 21.05.20., зареєстрований в реєстрі за № 1519; від 11.06.20., зареєстровані в реєстрі за №№ 1759, 1760, 1761; від 26.06.20., зареєстровані в реєстрі за №№ 2014, 2015; від 30.07.20., зареєстровані в реєстрі за №№ 2600, 2602, 2603, 2601, 2599, 2597, про стягнення з позивача на користь відповідача за векселями 536.087.815,32 грн всього, з урахуванням процентів.

З усіх пред`явлених до протесту векселів убачається, що місцем платежу за кожним із них є: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, Акціонерне товариство "Укрексімбанк" (далі - АТ "Укрексімбанк").

Пред`явлення цих векселів до сплати векселедавцем та пред`явлення вимог про їх оплату нотаріусом було здійснено за зареєстрованим місцезнаходженням векселедавця у м. Києві по вул. Лисенка, 4 та за місцезнаходженням його головного офісу у м. Києві по Харківському шосе, 201-203.

З листів Аеропорту від 22.06.20. №№ 01-22-228, 01-22-244, 01-22-245, 01-22-246, 01-22-247, 01-22-248 та АТ "Укрексімбанк" від 03.07.20. № 0002000/15388-20 вбачається, що АТ "Укрексімбанк" не є особливим платником за виданими позивачем векселями.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов`язань та стягнення за векселями визначаються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Аеропорт є законним векселедержателем простих векселів.

Статтею 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі передбачено, що простий вексель містить:

- назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

- безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей;

- зазначення строку платежу;

- зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

- найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж;

- зазначення дати і місця видачі простого векселя;

- підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

У даних простих векселях зазначено: "місце складання - Київська область, с.Гора", дата складання, строк платежу, підлягає сплаті "в м.Києві, 03150, вул. Антоновича, 127 (місце платежу) АТ "Укрексімбанк" МФО 322313, р/р 2191 (найменування банківської установи), назва та адреса векселедавця: АТ "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України", м. Київ, вул. Лисенка, 4, ідентифікаційний код 14348681, підписи президента та головного бухгалтера та засвідчено печаткою векселедавця.

Із текстів усіх пред`явлених до протесту векселів вбачається, що місцем платежу за кожним із них є: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, АТ "Укрексімбанк".

У матеріалах справи наявні листи Аеропорту від 12.06.20. та від 22.06.20., скеровані на адресу АТ "Укрексімбанк": м.Київ, вул. Антоновича 127, щодо оплати векселів, виписаних Авіакомпанією, однак із відповіді АТ "Укрексімбанк" на зазначені листи вбачається, що векселедавець (Авіакомпанія) не звертався до Банку з приводу його визначення особливим платником, а Банк не має будь-яких договорів із Авіакомпанією відповідно до умов яких Банк несе зобов`язання щодо оплати векселів, виписаних Авіакомпанією.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, векселедержатель (Аеропорт) із вимогами заплатити за зазначеними векселями звертався за адресою місцезнаходження векселедавця: м. Київ, вул. Лисенка, 4 та за адресою місцезнаходження його головного офісу: м. Київ, Харківське шосе, 201-203. Векселедавець у своїх листах на адресу векселедержателя підтвердив отримання ним вимог про оплату цих векселів направлених на адресу: м. Київ, вул. Лисенка, 4 та Харківське шосе, 201-203.

Статтею 76 Уніфікованого закону передбачено, що документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті. Простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред`явленням. При відсутності особливого зазначення, місце, де видано документ, вважається місцем платежу і, разом з тим, місцем проживання векселедавця. Простий вексель, в якому не вказано місце його видачі, вважається виданим у місці, зазначеному поруч з найменуванням векселедавця.

Відтак Уніфікований закон не вирішує питання про те, що саме слід розуміти під пред`явленням векселя та не встановлює такої конкретної процедури, однак під пред`явленням цілком розумно вважати подію, яка вказує на те, що вимога платежу та векселедержатель стали відомі платнику, тож положення частин 3, 4 статті 76 Уніфікованого закону у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: за наявності сумнівів щодо місця платежу за простим векселем, пред`явлення векселя за місцем проживання векселедавця або місцем, зазначеним поруч з найменуванням векселедавця, за наявності доказів отримання останнім (векселедавцем) такої вимоги, слід вважати належним місцем пред`явлення векселедержателем такого векселя до сплати.

Така правова позиція висловлена й Верховним Судом у постанові від 04.11.21. у даній справі.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується пред`явлення векселедержателем векселів до сплати за належним місцем платежу, у зв`язку з чим суд відхиляє як необґрунтовані доводи позивача про порушення нотаріусом положень пункту 4.15 глави 17 розділу II Порядку № 296/5, яка передбачає вручення векселедавцю під розпис або надіслання поштою/телеграфом на адресу, вказану у векселях вимоги нотаріуса про сплату векселів.

Статтею 75 Уніфікованого закону передбачено серед обов`язкових реквізитів векселя зазначення строку платежу.

Відповідно до частини 1 статті 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, зокрема положення щодо строку платежу (статті 33- 37 Уніфікованого закону).

За змістом статті 33 Уніфікованого закону переказний вексель може бути виданий із таким строком платежу: за пред`явленням; у визначений строк від пред`явлення; у визначений строк від дати складання; на визначену дату.

Судом встановлено, що в усіх векселях, вчинення виконавчих написів на яких оскаржується в даній справі, містять чітко визначені дати платежів, тобто за ст. 33 Уніфікованого закону вони відносяться до виду за строком платежу: "на визначену дату".

Статтею 5 Уніфікованого закону встановлено, що у переказному векселі, який підлягає оплаті відразу після пред`явлення або у визначений строк після пред`явлення, трасант може обумовити, що на суму, яка підлягає оплаті, будуть нараховуватися відсотки. У будь-якому іншому переказному векселі така умова вважається ненаписаною. Відсоткова ставка повинна бути зазначена у векселі. При відсутності такої вказівки умова вважається ненаписаною. Відсотки нараховуються від дати видачі переказного векселя, якщо не вказана інша дата.

Частиною 2 статті 77 Уніфікованого закону передбачено, що до простого векселя також застосовуються такі положення: які стосуються переказного векселя, який підлягає оплаті за адресою третьої особи або у місцевості, іншій, ніж місце проживання трасата (статті 4 і 27); застереження про відсотки (стаття 5); розбіжності щодо суми, яка підлягає оплаті (стаття 6); наслідки підпису відповідно до умов, зазначених у статті 7; наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням своїх повноважень (стаття 8); і положення, які стосуються бланкового переказного векселя (стаття 10).

Отже, умову щодо нарахування процентів на номінальну вартість векселя може бути включена до тексту лише тих векселів, які містять термін платежу "за пред`явленням" або "у визначений строк від пред`явлення". Уніфікований закон не забороняє включення умови щодо нарахування відсотків у векселі з іншим терміном платежу. Однак у цьому випадку така умова буде нікчемною, а з погляду Уніфікованого закону - ненаписаною.

Як встановив Верховний Суд у постанові від 04.11.21. в даній справі, положення статей 5, 33, 75, 77 Уніфікованого закону у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: умову щодо нарахування процентів на номінальну вартість векселя може бути включено до тексту лише тих векселів, які містять термін платежу "за пред`явленням" або "у визначений строк від пред`явлення", включення умови щодо нарахування відсотків у векселі з іншим терміном платежу слід вважати ненаписаною (нікчемною).

При цьому спірні векселі видані позивачем зі строком платежу на визначену дату, і в них визначений розмір відсотків річних (19%, 17,5%, 13%), що суперечить вимогам статей 5, 33, 75, 77 Уніфікованого закону.

За таких обставин, умови спірних векселів щодо нарахування процентів річних є ненаписаними.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (п. 3 ч. 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12. №296/5 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99. №1172 (далі - Перелік).

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що для одержання виконавчого напису за векселями, опротестованими нотаріусами в установленому законом порядку, подаються: а) оригінал опротестованого векселя; б) акт про протест векселя.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса (стаття 89 Закону).

Згідно п. п. 4.1., 4.3., 4.12. глави 17 розділу ІІ Порядку протест векселя - це нотаріальна дія, яка офіційно засвідчує факт повної неоплати за векселем.

Протест векселя про неоплату вчинюється у разі, якщо: вексель неоплачений (вексель було акцептовано, але не сплачено платником); оплата здійснена у валюті, яка не зазначена у векселі; платник відсутній у місці платежу або у місцезнаходженні, яке зазначено у векселі.

Для вчинення протесту векселя векселедержатель або його уповноважена особа подають нотаріусу: оригінал векселя (його копію - якщо це було передбачено самими учасниками вексельних правовідносин та про це є відповідні застереження); заяву векселедержателя (кредитора) про протест векселя, підписану векселедержателем (кредитором) та скріплену печаткою (у разі наявності).

Відповідно до п. 4.14. глави 17 розділу ІІ Порядку при прийнятті векселя до опротестування нотаріус повинен: перевірити наявність усіх необхідних реквізитів векселя та правильність їх заповнення, наявність підписів і печаток та послідовність індосаментів; переконатися, що вексель поданий для протесту в установлені законом строки; встановити місце здійснення протесту; перевірити факт пред`явлення векселя до сплати. Підтвердженням факту пред`явлення векселя до сплати є відмітка векселедавця на письмовій вимозі про прийняття вимоги про сплату векселя або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення такої вимоги поштою чи телеграфом на адресу, вказану у векселі.

Згідно п. п. 4.15., 4.16. глави 17 розділу ІІ Порядку у день прийняття векселя до протесту нотаріус зобов`язаний від свого імені пред`явити письмову вимогу про оплату або акцепт векселя до векселедавця (платника). Підтвердженням факту пред`явлення вимоги про сплату векселя є відмітка векселедавця на письмовій вимозі про прийняття вимоги про сплату векселя або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення такої вимоги поштою чи телеграфом на адресу, вказану у векселі. У тексті вимоги нотаріус зазначає про надходження заяви про протест векселя з усіма його реквізитами та пропозицією сплатити чи акцептувати вексель у певний строк або повідомити про оплату чи акцепт векселя: якщо вексель протестується в неплатежі, нотаріус вимагає від особи, проти якої протестується вексель, оплатити суму за векселем; якщо вексель протестується в неакцепті, нотаріус висуває вимогу акцептувати вексель; якщо вексель протестується в недатуванні акцепту, нотаріус вимагає проставити дату на акцепті (у).

Якщо на вимогу нотаріуса не надійшла відповідь від особи, яка має платити за векселем, про його оплату або у разі відмови платника (доміциліата) оплатити або акцептувати вексель нотаріус опротестовує вексель (п. 4.18. гл. 17 розділу ІІ Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що нотаріус повідомляв позивача про надходження заяв про здійснення протесту простих векселів та відповідно пропонував здійснити оплату за ними, попереджав про здійснення протесту за ними.

Матеріали справи не містить відповіді Авіакомпанії про його оплату, або відмови в оплаті (зокрема заперечень щодо прав векселедержателя чи сумніві щодо пред`явлення оригіналів векселів). Позивачем також не було в установленому законом порядку доведено свої твердження про те, що векселедержателем не були пред`явлені нотаріусу оригінали векселів, як і про те, що нотаріусу не були надані усі необхідні документи для вчинення виконавчих написів. За наведених обставин доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Водночас, судом вище встановлено, що умови про нарахування процентів за векселями є ненаписаними.

За таких обставин суд звертає увагу на те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем.

Суд встановив, що суми заборгованості за оспорюваними виконавчими написами не є безспірними, оскільки включають як суми основного боргу по векселям, так і процентів річних, умови про нарахування яких є ненаписаними.

Зазначене свідчить про обґрунтованість доводів позивача в цій частині та про наявність підстав для визнання спірних виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, встановивши обґрунтованість і доведеність позовних вимог про визнання спірних виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини даної справи, а також врахувавши висновки та вказівки Верховного Суду, викладені в постанові від 04.11.21. в даній справі, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача. Понесені сторонами витрати по сплаті судового збору при зверненні до судів апеляційної та касаційної інстанції залишаються за сторонами, які їх понесли.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати такими, що не підлягають виконанню, виконавчі написи, вчинені Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем:

- від 24 квітня 2020 р., зареєстрований в реєстрі за № 1254;

- від 14 травня 2020 р., зареєстровані в реєстрі за №№ 1442, 1443, 1444;

- від 21 травня 2020 р., зареєстрований в реєстрі за № 1519;

- від 11 червня 2020 р., зареєстровані в реєстрі за №№ 1759, 1760, 1761;

- від 26 червня 2020 р., зареєстровані в реєстрі за №№ 2014, 2015;

- від 30 липня 2020 р., зареєстровані в реєстрі за №№ 2600, 2602, 2603, 2601, 2599, 2597.

3. Стягнути з Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вулиця Бориспіль-7; ідентифікаційний код 20572069) на користь Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" (01030, м. Київ, вул. Лисенка, 4; ідентифікаційний код 14348681) 34.683 (тридцять чотири тисячі шістсот вісімдесят три) грн 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 21.02.22.

Суддя Т.М. Ващенко