ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4839/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Хрустовського Юрія Васильовича, м. Харків
про стягнення 25410,47 грн.
за участю представників:

позивача - Гавриленко Я.Я.

відповідача - Хрустовська О.П.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Хрустовський Юрій Васильович (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 25410,47 грн., з яких:

20973,16 грн. - вартість спожитої теплової енергії за договором про постачання теплової енергії 1105 від 01.09.2003 в сумі 20973,16 грн., що утворилась з січня 2017 р. по березень 2021 р.;

1339,35 грн. - 3% річних за період з 02.07.2018 р. по 24.11.2021 р.;

2938,94 грн. - інфляційні втрати за період з 02.07.2018 р. по 24.11.2021 р.;

159,02 грн. - пеня за період з 19.09.2021 р. по 24.11.2021 р.

Також, позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказує, що станом на 01.11.2021 по особовому рахунку відповідача 17300-6943 заборгованість за неналежне виконання договірних зобов`язань складає 20973,16 грн., що утворилася за період з січня 2017 року по березень 2021 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 10.01.2022 о 10:30.

10.01.2022 судом була постановлена ухвала про відкладення розгляду справи по суті на 07.02.2022 о 11:45.

Відповідач, через канцелярію суду 04.02.2022 за вх. 2684, надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, постановити окрему ухвалу стосовно порушення законодавства з боку працівників КП "Харківські теплові мережі", яке містить ознаки кримінального правопорушення за ст. 366 КК України, та направити відповідні матеріали до органу досудового розслідування. При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що договір про постачання теплової енергії 1105 від 01 вересня 2003 року був припинений у 2004 році на підставі додаткової угоди, яка у відповідача не збереглася. Окрім того, відповідач зазначав, що наявні підписи на доданих актах підключення/відключення споживача та рахунках на оплату належні ФОП Хрустовському Ю.В. не є дійсними та є підробленими.

Також, відповідач, через канцелярію суду 04.02.2022 за вх. 2676, надав клопотання про витребування доказів, згідно якого просив суд витребувати в якості доказу примірник (копію) додаткової угоди до тимчасового договору про постачання теплової енергії 1105 від 01.09.2003 щодо припинення дії вказаного договору.

07.02.2022 судом була постановлена ухвала про відкладення розгляду справи по суті на 14.02.2022 о 11:45.

Позивач, через канцелярію суду 14.02.2022 за вх. 3413, надав відповідь на відзив, у якій вказував, що відзив відповідача є безпідставним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки договір про постачання теплової енергії № 1105 від 01.09.2003 року є чинним та відповідно до п. 10.4. договору він вважається пролонгованим на кожний наступний рік. Заяв про припинення дії договору № 1105 від 01.09.2003 року до КП "Харківські теплові мережі" не надходило, додаткова угода, на яку посилається відповідач, не укладалася. Також, у відповіді на відзив позивач зазначав, що через приміщення відповідача проходять заізольовані та незаізольовані транзитні трубопроводи системи теплопостачання. Таким чином, факт наявності в цих приміщеннях теплопостачання від трубопроводів, які проходять через них транзитом та входять до системи теплопостачання, є підставою для нарахування за фактично спожиту теплову енергію.

14.02.2022 судом була постановлена ухвала про відкладення розгляду справи по суті на 15.02.2022 о 10:00.

Представник позивача у судовому засіданні 15.02.2022 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 15.02.2022 проти позову заперечував, заявив про застосування строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01 вересня 2003 року між КП "Харківські теплові мережі" та ФОП Хрустовським Юрієм Васильовичем було укладено договір про постачання теплової енергії № 1105 (надалі - договір).

Відповідно до умов договору, КП "Харківські теплові мережі" (енергопостачальна організація) зобов`язалося постачати відповідачеві (споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких вказано в п.2.1. договору, а відповідач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 договору.

У відповідності до п.6.3. договору, відповідач повинен був за 3 дні до початку розрахункового періоду сплатити позивачу вартість, зазначену в додатку 1 до договору кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідно до п.6.7. договору, погашення боргу та відсотків за товарний кредит повинно бути здійснено протягом 5 днів після одержання рахунку безпосередньо від працівника підприємства або 7 днів після відправлення поштою. У разі не сплати в указані терміни дія товарного кредиту продовжується на суму боргу, який залишився.

Згідно п.7.2.3. договору, у разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Згідно позову позивач вказує, що КП "Харківські теплові мережі" на підставі розпоряджень про початок та кінець опалювального сезону 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 та договору про постачання теплової енергії № 1105 від 01.09.2003 здійснює постачання теплової енергії до будівлі за адресою: вул. Павлівська, 6 в м. Харкові. Відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію, які ним неоплачені. Розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався розрахунковим способом. Факт споживання відповідачем теплової енергії також, підтверджується актами на включення та відключення теплової енергії у нежитлове приміщення відповідача, та до житлового будинку. Вищезазначені акти на включення та відключення опалення підписані та скріплені печаткою уповноважених представників КП "Харківські теплові мережі" та відповідачем.

Також, позивач зазначає, що у відповідності до п.10.4. договір пролонговувався на кожний наступний рік; заяв про припинення дії договору № 1105 від 01.09.2003 року до КП "Харківські теплові мережі" від відповідача не надходило; додаткова угода, на яку посилається відповідач, не укладалася.

Враховуючи те, що позивачем було зазначено про відсутність додаткової угоди до договору про постачання теплової енергії № 1105 від 01.09.2003 щодо припинення дії вказаного договору, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування доказів.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. Факт споживання відповідачем теплової енергії, також, підтверджується актами на включення теплової енергії у приміщення відповідача (том 1 а.с. 13-43).

Окрім того, суд зазначає, що з матеріалів справи не вбачається доказів припинення дії договору про постачання теплової енергії № 1105 від 01.09.2003, а у акті обстеження № 173/510 від 22.11.2006 року, на якому міститься печатка ФОП Хрустовського Ю.В., вказувалося про укладення договору про постачання теплової енергії № 1105 від 01.09.2003 року.

Також, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підроблення підписів ФОП Хрустовського Ю.В. на актах підключення/відключення споживача та рахунках на оплату.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про чинність договору та відхилення посилань відповідача про підроблення доданих до матеріалів доказів на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Разом з цим, через приміщення відповідача проходять заізольовані та незаізольовані транзитні трубопроводи системи теплопостачання.

Згідно п. 23 "Правил користування тепловою енергією", затвердженими Постановою КМУ від 03.10.2007р. 1198 у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Тому, розрахунок теплового навантаження відповідачу було виконано на 5С та вираховується згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням площі приміщень гаражів, через які проходять транзитні трубопроводи, довжини трубопроводів, теплового потоку.

Розрахунок теплового навантаження був виконаний центром контролю та обліку теплоспоживання КП "Харківські теплові мережі". Відповідачу по справі неодноразово були зроблені приписи стосовно того, що в разі не погодження з тепловим навантаженням він може виконати розрахунок теплового навантаження в незалежній організації, яка має ліцензію на виконання даного різновиду робіт, що підтверджується приписами в актах обстеження (том 1 а.с. 88-91).

Таким чином, факт наявності в цих приміщеннях теплопостачання від трубопроводів, які проходять через них транзитом та входять до системи теплопостачання, є підставою для нарахування за фактично спожиту теплову енергію.

Ураховуючи викладене посилання відповідача на фото, на яких зображено запломбовані труби, запрошення від 09.02.2022 та акт про відсутність опалення у гаражному боксі по вул. Павлівській, 6 від 11.02.2022 не приймаються судом до уваги.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу, а споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на умови договору, фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, враховуючи розрахунки позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат, відсутність доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у справі.

Разом з тим, відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та виходячи з положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування позовної давності у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі статті 267 Цивільного кодексу України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 Цивільного кодексу України. За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, закон визначає дату перебігу позовної давності не лише з дня, коли особа дізналась про порушене право, а й з дня коли могла довідатися про порушення свого права.

У Цивільному кодексі України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України), так і спеціальну позовну давність (стаття 258 Цивільного кодексу України), скорочену або більш тривалу порівняно із загальною.

До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність у три роки.

Проте, позивачем не було надано до суду доказів неможливості звернення за захистом своїх порушених прав у встановлений законом термін.

Приймаючи до уваги вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача та відмову в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення вартості спожитої теплової енергії за договором про постачання теплової енергії № 1105 від 01.09.2003 в сумі 9954,99 грн., що утворилась з січня 2017 року по 07.12.2018 року, 3% річних у розмірі 942,85 грн. за період з 02.07.2018 року по 07.12.2018 року, інфляційних втрат у розмірі 2142,11 грн. за період з 02.07.2018 року по 07.12.2018 року.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми вартості спожитої теплової енергії за договором про постачання теплової енергії № 1105 від 01.09.2003 у розмірі 11018,17 грн., 3% річних у розмірі 396,50 грн., інфляційних втрат у розмірі 796,83 грн. та пені у розмірі 159,02 грн.

При цьому суд зазначає, що під час розгляду справи судом не було виявлено порушень законодавства з боку працівників КП "Харківські теплові мережі", яке містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 КК України, у зв`язку з чим клопотання відповідача про постановлення окремої ухвали та направлення відповідних матеріалів до органу досудового розслідування не підлягає задоволенню.

Також, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір у цій справі покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 86, 91, 120, 123, 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хрустовського Юрія Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119, р/р НОМЕР_2 в Філії ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823) вартість спожитої теплової енергії за договором про постачання теплової енергії № 1105 від 01.09.2003 у розмірі 11018,17 грн.; 3% річних у розмірі 396,50 грн.; інфляційні втрати у розмірі 796,83 грн.; пеню у розмірі 159,02 грн. та 1105,04 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119).

Відповідач - Фізична особа-підприємець Хрустовський Юрій Васильович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повне рішення складено "21" лютого 2022 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/4839/21