ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. Справа№ 910/4561/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2020

у справі № 910/4561/20 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

про стягнення 24215,81 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" 24 215,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 357440а8кл від 06.12.2018 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

При цьому, за твердженням позивача, відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Daewoo, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією "Альфа-Гарант" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/5855783, а тому, на думку позивача, обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" суму страхового відшкодування у розмірі 24 215,81 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для стягнення суми страхового відшкодування в судовому порядку.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та ухваленим з порушенням та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у відповідача не має жодних правових підстав для здійснення виплати відшкодування на користь позивача, оскільки укладений між відповідачем та третьою особою договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АО/5855783 від 18.10.2019, в силу вимог ст. 989 Цивільного кодексу України, є нікчемним, тому відповідач не є страховиком цивільно-правової відповідальності власника (водія) транспортного засобу Daewoo, державний номер НОМЕР_2 та не несе будь-якої відповідальності за завдану ним шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 25.10.2019.

Також до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшли письмові додаткові пояснення, в яких останній повідомив про те, що 29.10.2020 Акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГО" було здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 23 215,81 грн (24 215,81 грн - 1 000,00 грн франшиза)).

Таким чином, за твердження відповідача, позивач реалізувавши своє право вимоги відшкодування від Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" та отримавши належне йому відшкодування за страховим випадком у повному обсязі від цього страховика, позбавив себе права на отримання страхового відшкодування за цим же страховим випадком від відповідача, оскільки позивач отримав право вимоги виключно в межах фактичних витрат, які було йому компенсовано у повному обсязі.

За наведених обставин, відповідач вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки це суперечитиме положенням ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.. 27 Закону України "Про страхування".

Узагальнений виклад позиції інших учасників по справі

Позивач та тертя особа не скористалися правом подати письмові відзиви на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 у справі № 910/4561/20 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/4561/20 за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі № 910/4561/20 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Михальської Ю.Б., Тарасенко К.В. Вирішено апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

06.12.2018 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування", найменування якого було змінено на Приватне акціонерне товариства "Страхова компанія "АРКС" (страховик, позивач), та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №357440а8кл (надалі - Договір), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

25.10.2019 о 08 год 30 хв у місті Києві по вулиці Братиславській, 3, сталася дорожньо-траспортна пригода, а саме: водій ОСОБА_1 (третя особа), керуючи автомобілем Daewoo, державний номер НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai, державний номер НОМЕР_1 . В результаті дорожньо-траспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Дорожньо-траспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2019 у справі №754/15744/19, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акта №ARX2513026 від 08.11.2019, у відповідності до розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної дорожньо-траспортної пригоди шляхом перерахування коштів у сумі 24 215,81 грн на рахунок виконавця ремонтних робіт - Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоберег", що підтверджується платіжним дорученням №612864 від 11.11.2019.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 24 215,81 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Деснянського районного суду м.Києва від 04.12.2019 у справі №754/15744/19 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Daewoo, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого спричинено дорожньо-траспортну пригоду, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_1 .

Таким чином, вина особи, яка керувала автомобілем Daewoo, державний номер НОМЕР_2 , була встановлена у судовому порядку.

Згідно з інформацією з єдиної централізованої бази даних, наданою Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду, станом на момент дорожньо-траспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Daewoo, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією "Альфа-Гарант" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/5855783 з встановленим розміром страхової суми за шкоду, заподіяну майну, - 130000,00 грн, франшизи - 0 грн.

У відповідності до рахунку на оплату №4196 від 05.11.2019, виставленого виконавцем ремонтних робіт - Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоберег", вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті дорожньо-траспортної пригоди становить 24215,81 грн.

В свою чергу відповідачем не було надано заперечень щодо переліку та вартості робіт, зазначених у рахунку №4196 від 05.11.2019.

Отже, з урахуванням визначених полісом №АО/5855783 розмірів лімітів відповідальності та франшизи, розміру шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, а також вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, по спірному страховому випадку відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 24215,81 грн.

Для долучення до матеріалів справи позивачем надано копію листа №ЕЛ_00010316 від 10.01.2020, яким позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25.10.2019, у розмірі 24 215,81 грн.

Однак відповідач, за твердженнями позивача, страхове відшкодування у розмірі 24 215,81 грн не сплатив, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду із позовом у даній справі та просив суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 24 215,81 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" суму страхового відшкодування у розмірі 24215,81 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла до таких висновків, зважаючи на наступне.

Предметом позову у цій справі є вимоги, зокрема, що стосуються наявності правових підстав для покладення на відповідача обов`язку із виплати позивачу страхового відшкодування на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом.

В силу вимог ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За умовами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику.

Зі статтею 9 Закону України "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України.

Статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у зв`язку зі страховою подією та у повній відповідності за договором добровільного страхування наземного транспорту № 357440а8кл від 06.12.2018.

Отже, факт виплати страховиком страхового відшкодування обумовив перехід до нього від страхувальника відповідних прав до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування.

Згідно ч 1. ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За приписами ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну особу або громадянина, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного відання або з інших підстав (договір оренди, довіреність тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин із володільцем цього джерела.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Daewoo, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-траспортну пригоду, було одночасно застраховано, крім відповідача, також у Акціонерному товаристві "СК "ІНГО".

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу вимог до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування власнику автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1 у розмірі 24 215,81 грн, набув право вимоги до особи, відповідальної за збитки, в межах суми фактичних витрат.

З урахуванням того, що на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції Акціонерним товариством "СК "ІНГО" (відповідальність власника транспортного засобу Daewoo, державний номер НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди було одночасно застраховано, крім відповідача, також у Акціонерному товаристві "СК "ІНГО") було відшкодовано позивачу 23 215,81 грн в межах ліміту, передбаченого полісом, з урахуванням франшизи (1 000,00 грн), що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, зокрема, заявою позивача про страхове відшкодування на суму 24 215,81 грн, полісом №АМ/8843633, страховим актом №2936147 від 20.10.2020 та платіжним дорученням за №13766 від 29.10.2020, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не здійснив аналіз вище наведених положень чинного законодавства, внаслідок чого припустився помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

За встановлених апеляційним судом обставин справи рішення місцевого господарського суду, яке прийняте при невідповідності висновків суду обставинам справи, призвело до порушення норм матеріального права, внаслідок чого підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є документально обґрунтованими та такими, що неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того не з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 у справі № 910/4561/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн (три тисячі сто п`ятдесят три грн 00 коп).

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/4561/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

К.В. Тарасенко