СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Харків Справа № 917/1186/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О., суддя Істоміна О.А.;

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України м.Київ на рішення господарського суду Полтавської області від 04.11.2021 у справі №917/1186/21;

за позовом - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України м.Київ;

до - Фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни м.Полтава;

про - стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року до господарського суду Полтавської області звернулася Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України м. Київ (далі-Позивач) із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни м. Полтава (далі-Відповідач) про стягнення з Відповідача 88 547,705 грн штрафу за поставку товару з порушенням вимог щодо тари.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.11.2021 року у справі №917/1186/21 в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, за змістом якої просив рішення суду першої інстанції від 04.11.2021 у справі №917/1186/21 скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Зокрема, скаржник зазначає наступне:

- судом не взято до уваги, що Відповідач порушив умови укладеного між сторонами договору №147/В33-2020 від 22.09.2020 в частині поставки товару з порушенням вимог щодо тари;

- посилання суду першої інстанції в обґрунтування підстав до відмови у задоволенні позовних вимог на ГОСТ 13534-2015 є безпідставними, так як означений документ не є чинним на території України;

- суд не надав належної правової оцінки додатку №2 до спірного договору, в якому зазначено, що товар повинен бути фасованим у банки відповідно до ДСТУ 7771:2015;

- висновки суду першої інстанції про ненадання Позивачем доказів на підтвердження факту поставки Відповідачем неякісного товару не відповідають змісту позовної заяви та фактичним обставинам справи, так як предметом позову в даній справі є стягнення штрафу на підставі п. 8.4.1. Договору, а саме за порушення Відповідачем вимог щодо тари, а не до якості поставленого товару;

- надані Позивачем акти про порушення умов договору є належними та допустимими доказами на підтвердження факту неналежного виконання Відповідачем умов спірного договору поставки.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи та наведення практики вирішення аналогічних спорів судами першої та апеляційної інстанцій в інших регіонах.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22 грудня 2022 року у справі №917/1186/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на оспорюване рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч. 10 ст. 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 10.01.2022 від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу Позивача, за змістом якого Відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги та прохав спірне рішення господарського залишити без змін.

Будь-яких інших заяв чи клопотань до канцелярії Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даної апеляційної скарги не надходило.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням суду в межах даної справи встановлені та сторонами не оспорюються наступні обставини:

- факт укладення між сторонами договору №147/В33-2020 від 22.09.2020 року (з урахуванням додаткових угод №№1,2,3) (далі-Договір), за умовами якого Відповідач зобов`язався поставити Позивачу м`ясопродукти за кодом ДК 021:2015-15130000-8 (консерви м`ясні свинина тушкована (далі-Товар) у кількості 39 998,20 кг, за ціною за одиницю з ПДВ 97,92 грн, ціна договору складає 3 916 621,28 грн у тому числі ПДВ 20% - 652 770,21 грн;

- отримання Відповідачем від Позивача заявки №78/5/7-2230 від 30.09.2020 про необхідність поставки товару за Договором у відповідній кількості на відповідні адреси не пізніше 28.10.2020;

- повернення поставленого Відповідачем та неприйнятого Позивачем товару за ТТН №ВЛ-0031745 від 30.10.2020, №ВЛ-0032372 від 02.11.2020 та №ВЛ-0033033 від 05.11.2020 загальною кількістю 30 142,87 кг. через виявлення під час його огляду порушень вимог щодо тари;

- складання з приводу виявлених порушень під час огляду товару Позивачем за участю Відповідача актів про порушення умов Договору за №256 від 30.10.2020 року, №258 від 02.11.2020 року та №269 05.11.2020 року;

Обставини подальшої заміни зазначеного спірного товару та виконання вимог Договору щодо обсягів та строків поставки товару сторонами не заперечується та не є предметом спору в межах даної справи.

Саме наявність порушення Відповідачем вимог Договору щодо тари поставленого товару стало підставою звернення Позивача до суду з позовною заявою про стягнення з Відповідача штрафу в розмірі 88 547,705 грн, виходячи з вартості всього повернутого товару.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що Позивач під час прийняття товару не встановив порушень вимог щодо тари, оскільки були відсутні порушення положень чинного законодавства, що закріплюють вимоги до тари спірного товару - консерви м`ясні свинина. Позивачем, на думку Відповідача, було порушено умови договору, що регулюють процедуру прийому поставленого товару та проведення контрольних заходів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд зазначав, що Позивачем не було надано суду відповідні протоколи випробування або експертний висновок, яким би підтверджувався факти поставки відповідачем недоброякісного товару, що виключає підстави для виникнення у Відповідача обов`язку щодо сплати Позивачу штрафу у розмірі 20 % вартості товару передбаченого пунктом 8.4. Договору.

Судом зазначено, що чинним законодавством передбачені деякі відхилення щодо зовнішнього вигляду металевих банок, а наданими Позивачем актами про порушення умов договору чітко не закріплено, де виявлено окремі пошкодження, на підставі чого вони встановлені, не проаналізовано на предмет того, чи знаходяться такі пошкодження в допустимих межах відхилень.

Судом також наголошено, що у разі виявлення Позивачем можливих невідповідностей поставленого Відповідачем товару умовам Договору по якості, Позивач повинен був у відповідності до пункту 3.3.2 Договору здійснити відбір зразків товару та направлення їх для проведення лабораторного (експертного) дослідження державною уповноваженою лабораторією, яка може проводити такі дослідження (випробування) для цілей державного контролю.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до матеріалів справи між сторонами було укладено Договір, який за своєю правовою природою є договором поставки товару, за яким у відповідності до статті 265 ГК України одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить ст. 712 ЦК України та відповідно до ч. 2 якої визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, укладення між Позивачем та Відповідачем вищевказаного договору поставки було спрямоване на отримання останнім оплати за товар та обов`язку по здійсненню його поставки з дотриманням, зокрема, вимог щодо тари.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 662 ЦК України передбачено обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 673 ЦК України).

Пунктом 2.1 спірного Договору сторони погодили, що якість Товару, що поставляється Відповідачем, повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 4450:2005 та Технічному опису (Додаток № 2 до Договору).

Згідно з Технічним описом (а.с.36) товар - консерви повинні бути фасовані у банки відповідно з ДСТУ 5717:2:2006 або ДСТУ 7771:2015.

Враховуючи викладене суд погоджується з доводами апеляційної скарг про безпідставність посилання суду першої інстанції в обґрунтування підстав до відмови у задоволенні позовних вимог на ГОСТ 13534-2015.

З умов Договору вбачається, що сторони передбачили порядок складання документів, які б підтверджували факт отримання товару неналежної якості.

Так, відповідно до п. 2.3. Договору під час поставки кожної партії товару Позивач протягом 2 (двох) робочих днів проводить обов`язкову перевірку окремих показників якості та безпечності Товару, що постачається Відповідачем (далі - контрольні заходи).

Згідно з п. 3.3.1 Договору результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю, який підписується представником замовника, що здійснював перевірку та представником учасника.

Пунктом 6.8 Договору передбачено, що товар, доставлений Позивачу з порушенням вимог, зокрема, щодо тари - встановлених у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), вважається не поставленим, про що складається відповідний акт у якому фіксуються порушення.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що Позивачем не надано доказів, які передбачені умовами договору та відповідно до яких можна встановити факт поставки Відповідачем товару з порушенням вимог щодо тари.

Як вже було зазначено вище, факти порушення Відповідачем вимог щодо тари при здійсненні поставок за ТТН №ВЛ-0031745 від 30.10.2020 року, №ВЛ-0032372 від 02.11.2020 року та №ВЛ-0033033 від 05.11.2020 року загальною кількістю 30 142,87 кг. на підставі Договору зафіксовані у складених та підписаних без зауважень представниками сторін актах про порушення умов договору №256 від 30.10.2020 року (а.с.47-58) та №258 (69-77) від 02.11.2020 року.

Щодо акту №269 від 05.11.2020 року, колегія суддів зазначає, що його не було підписано представником Відповідача, проте останній був присутній при перевірці та складанні акту, надав на означений акт зауваження (а.с.89), за змістом яких представник Відповідача не заперечив обставин виявлення в кожному оглянутому ящику банок з деформацією жесті (вдавленням більше 1 мм та з порушенням зовнішнього захисного покриття), слідами ржі (виявлено точки корозії, а також значні слідки корозії на місцях, де пошкоджено лакофарбове покриття). В своїх запереченнях представник Відповідача лише зазначив, що відповідно до ГОСТУ 13534 до реалізації допускаються банки які мають зазначені в даному документі дефекти, що на думку останнього свідчить про відповідність тари ДСТУ 4450:2005.

При цьому, судом та Відповідачем, з яким погодився й суд першої інстанції, безпідставно зазначено про необхідність подання Позивачем на підтвердження порушення вимог щодо тари протоколів випробувань (експертні висновки) разом з відповідними актами.

Вимогами п. 6.8 Договору сторони встановили, що факт поставки товару з порушенням вимог щодо тари підтверджується відповідним актом, у якому фіксуються порушення.

Відповідно до п. 8.4.1. Договору, факт поставки товару з порушенням вимог щодо тари підтверджується актом про порушення умов Договору.

Будь-яких вимог щодо необхідності проведення відповідних випробувань та надання в подальшому протоколів таких випробувань (експертних висновків) пункти Договору, що регулюють поведінку сторін в разі поставки товару з порушенням вимог щодо тари - не містять.

Отже предметом спору є не питання якості самого товару, а певно визначені порушення вимог щодо тари, характер яких може бути встановлений візуально та не потребує спеціальних знань, оскільки саме наявність відповідних недоліків тари встановлена у відповідних актах за участю представників обох сторін.

Саме наслідком встановлення відповідних недоліків мала місце заміна Відповідачем відповідного товару.

Заперечення Відповідача, що в актах не зазначено інформацію про огляд всіх ящиків, спростовується зазначенням в актах про перевірку товару, що прибув у відповідному вантажному автомобілю та на підставі Договору, а також відсутності будь-яких відомостей щодо перевірки лише його частини. Отже зазначені доводи також не спростовують факту поставки Відповідачем товару з порушенням вимог щодо тари.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що надані Позивачем акти про порушення Відповідачем умов Договору за №256 від 30.10.2020 року, №258 від 02.11.2020 року та №269 05.11.2020 року, є належними та допустимими доказами у даній справі, що підтверджує факт поставки Відповідачем товару з порушенням вимог щодо тари.

Також наявні в матеріалах справи гарантійні листи виробника (ФОП Сергієнка В.І.) не є доказом щодо обставин наявності пошкодженої тари на момент поставки спірного товару Відповідачем.

Колегія суддів погоджується з запереченнями Відповідача, що згідно з п. 5.1.9. ДСТУ 7771:2015 на лакофарбовому покритті зовнішньої поверхі дозволено незначні порушення на закатному шві у вигляді окремих подряпин та потертостей, але, крім відповідних недоліків, змістом актів були встановлені пошкодження банок у вигляді деформації жесті (вдавленням більше 1 мм та з порушенням зовнішнього захисного покриття), слідами ржі (виявлено точки корозії, а також значні слідки корозії на місцях, де пошкоджено лакофарбове покриття) - які не допускаються відповідно до узгоджених в Договорі норм вищенаведених стандартних умов та наявність яких на момент проведення перевірки та складання актів не спростована Відповідачем (його представником), як і не спростована належними доказами ним в подальшому.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.4.1. Договору передбачено, що за поставку товару з порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування Відповідач сплачує Позивачу штраф у розмірі 3% вартості Товару поставленого з порушенням таких вимог.

Перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок штрафу, суд апеляційної інстанції встановив, що заявлена до стягнення грошова сума є арифметично вірною та становить 88 547,70 грн, у зв`язку з чим вказана позовна вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Про наявність обставин, що зумовлювали б необхідність зменшення розміру штрафу в порядку ст. 233 ГК України - Відповідачем не заявлено, сам розмір штрафу в 3 % від вартості товару судова колегія не вважає надмірно великим.

Враховуючи встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, з огляду на доведений Позивачем та не спростований Відповідачем факт поставки товару з порушенням вимог щодо тари, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни про стягнення 88 547,70 грн штрафу.

За таких підстав рішення господарського суду Полтавської області від 04.11.2021 року у справі №917/1186/21 підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України через невідповідність висновків суду першої інстанції встановленим обставинам справи, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача штрафу у розмірі 88 547,70 грн за порушення умов Договору.

На підставі вимог ст.129 ГПК України судові витрати, понесені в суді першої та апеляційної інстанції у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на Відповідача, відшкодувавши за рахунок останнього суму сплаченого Позивачем судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги .

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Істоміної О.А., повний текст постанови складений 22.02.2022 року.

Враховуючи викладене, ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України м. Київ на рішення господарського суду Полтавської області від 04.11.2021 року у справі №917/1186/21 задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 04.11.2021 року у справі №917/1186/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України м. Київ до Фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни м. Полтава про стягнення штрафу - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 88 547,70 грн штрафу та 2 270,00 грн судових витрат за подання позовної заяви.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Випущенко Людмили Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 3 405,00 грн судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.02.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков