РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022Справа № 910/18700/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Дочірнього підприємства "Київгазенерджи"

про стягнення 245 256 728,17 грн

Представники:

від позивача: Коваленко С.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Київгазенерджи» про стягнення 245256728,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано зобов`язання з оплати вартості природного газу за Договором купівлі-продажу природного газу № 18-518-Н від 20.11.2018, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 245256728,17 грн.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2020 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 18.12.2020.

16.12.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подачу відзиву.

18.12.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 18.12.2020 представники сторін не прибули.

Відповідно до частин 1-2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У підготовчому засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про задоволення клопотання відповідача та продовження строку для подачі відзиву до 18.01.2020.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи до розгляду, враховуючи клопотання позивача, у підготовчому засіданні продовження строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 16.02.2021.

15.02.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 16.02.2021 прибув представник позивача, представники відповідача у підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.03.2021.

16.03.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

У підготовче засідання 16.03.2021 прибули представники сторін.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 30.03.2021.

24.03.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подачу відзиву.

29.03.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення на заяву про поновлення строку для подачі відзиву, письмові пояснення та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У підготовче засідання 30.03.2021 прибули представники сторін. Представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог.

За наслідками розгляду заяви відповідача про продовження строку на подачу відзиву, судом визнано причини його пропуску поважними та поновлено строк на подачу відзиву.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 13.04.2021.

05.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

06.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 13.04.2021 прибув представник позивача, представники відповідача у підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні 13.04.2021 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.2021.

Разом з тим, судове засідання призначене на 11.05.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Картавцевої Ю.В. на лікарняному.

19.05.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі.

31.05.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення на заяву про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 суд ухвалив: судове засідання призначити на 22.06.2021.

У судове засідання 22.06.2021 прибули представники сторін.

У судовому засіданні оголошено перерву до 29.06.2021.

У судове засідання 29.06.2021 прибули представники сторін.

Розглянувши заяву відповідача про зупинення провадження у справі, суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні з підстав, викладених в ухвалі суду від 29.06.2021.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 910/18700/20 в частині стягнення з Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" 31 008 108 грн 75 коп. основного боргу, суд прийшов до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 суд ухвалив: закрити провадження у справі № 910/18700/20 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" про стягнення 245 256 728,17 грн в частині стягнення з Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" 31 008 108 (тридцять один мільйон вісім тисяч сто вісім) грн 75 коп. основного боргу.

12.07.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі № 910/18700/20.

Відповідно до підпункту 17.12 п. 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадженим у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного чи касаційного провадження, якщо відповідно до підпункту 17.10 цього підпункту до суду апеляційної чи касаційної інстанції направляються всі матеріали справи.

За таких обставин, враховуючи необхідність направлення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, з огляду на неможливість вирішення спору за відсутності матеріалів справи, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі до повернення матеріалів справи № 910/18700/20 до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 суд ухвалив: зупинити провадження у справі № 910/18700/20 до повернення матеріалів справи № 910/18700/20 до Господарського суду міста Києва та матеріали справи № 910/18700/20 направити до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021, ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 про закриття провадження у справі в частині стягнення з ДП "КиївГазЕнерджи" 31 008 108,75 грн основного боргу скасовано, а справу направлено до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/18700/21 від 18.11.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 зі справи №910/18700/20 залишено без змін, а касаційну скаргу дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" - без задоволення.

07.12.2021 справа № 910/18700/20 повернулася до Господарського суду міста Києва.

Приписами ст. 230 ГПК України передбачено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 суд ухвалив: поновити провадження у справі № 910/18700/20; судове засідання призначити на 21.12.2021.

У судове засідання 21.12.2021 прибув представник позивача, представники відповідача в судове засідання не прибули.

У судовому засіданні оголошено перерву до 08.02.2022.

07.02.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

08.02.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення, клопотання про відкладення розгляду справи та заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 08.02.2022 прибув представник позивача, представники відповідача в судове засідання не прибули.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотань відповідача про долучення документів до матеріалів справи, про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції та про відкладення судового засідання.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач зазначає, що останнім часом на всій території України, зокрема у місті Києві, стрімко зростає захворюваність гострою респіраторною хворобою COVID-19, тільки за період з 31.01.2022 по 05.02.2022 у дев`ятьох працівників центрального офісу було виявлено коронавірус, відтак, всі працівники підприємства, у тому числі адвокати, які представляють інтереси відповідача у даній судовій справі, знаходяться на вимушеній самоізоляції.

Поряд з цим, у заяві про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відповідач просить задовольнити клопотання про відкладення розгляду справи та призначити розгляд справи в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Однак, відповідачем не наведено тих підстав та не надано належних доказів на їх підтвердження, наявність яких в силу імперативних приписів ч. 2 ст. 202 ГПК України є підставами для відкладення судового засідання, з огляду на що клопотання відповідача про відкладення судового засідання задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1-3 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання, оскільки, явка учасників даної справи в судове засідання була визнана судом обов`язковою, суд прийшов до висновку, що заява відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання відповідача про долучення документів до матеріалів справи, яке 07.02.2022 надійшло через відділ діловодства суду, суд зазначає наступне.

Частинами 3-5 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

При цьому, відповідно до приписів ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Разом з тим, клопотання відповідача не містить жодного обґрунтування пропуску встановленого процесуальним законодавством строку, з огляду на що, подані 07.02.2022 докази в силу імперативних приписів ч. 8 ст. 80 ГПК України до розгляду судом не приймаються.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 08.02.2022, за відсутності представника відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 08.02.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20.11.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець) та Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» (далі - покупець) укладено договір № 18-518-Н купівлі продажу природного газу (далі - Договір), умовами якого передбачено, що продавець зобов`язується передати покупцеві у 2018 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачем.

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України (п. 1.3. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору продавець передає покупцеві з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року (включно) природний газ обсягом до 16000,000 тис. куб. метрів.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі.

Покупець зобов`язується подати не пізніше 08 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його ціна та фактична вартість (п. 3.3 Договору).

За умовами п. 5.1., 5.2. Договору, ціна за 1000 куб.м газу становить 6235,51 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Всього до сплати за 1000 куб.м газу разом з податком на додану вартість - 7482,61 грн. Порядок зміни ціни та її застосування встановлюються постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року № 867.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року N 256 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі продажу природного газу.

У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Пунктами 6.2, 6.3 Договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця згідно з нормативами розподілу коштів, розрахованих відповідно до нормативно-правових актів України. За наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця. У платіжних дорученнях покупець повинен обов`язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу. Кошти, які надійшли від покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 листопада 2018 року, і діє в частині продажу природного газу до 30 листопада 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

Відповідно до Додаткової угоди № 6 від 29.03.2019 до Договору сторони погодили по тексту договору слова Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» замінити словами Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у відповідному відмінку.

Також, сторонами було укладено Додаткові угоди № 1 від 29.11.2018, № 2 від 26.12.2018, № 3 від 18.01.2019, № 4 від 28.02.2019, № 5 від 20.03.2019, № 7 від 19.04.2019, № 8 від 13.05.2019, № 9 від 21.06.2019, № 10 від 25.06.2019, № 11 від 15.07.2019, № 12 від 22.07.2019, № 13 від 20.08.2019, № 14 від 30.09.2019, № 15 від 21.10.2019, № 16 від 22.11.2019, № 17 від 28.12.2019, № 18 від 30.01.2020, № 19 від 27.02.2020, № 20 від 23.03.2020, № 21 від 23.04.2020, № 22 від 30.04.2020, № 23 від 27.05.2020, № 24 від 25.06.2020, № 25 від 03.07.2020, № 26 від 27.07.2020, якими внесено зміни до Договору в частині, зокрема, обсягів природного газу, що продавець передає покупцеві, строку передачі, ціни природного газу та строку дії Договору.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ власного видобутку за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, виключно для постачання побутовим споживачам у листопаді 2018 року на загальну суму 140 286 733,45 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2018, у грудні 2018 року на загальну суму 175 789 699,60 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2018, у січні 2019 року на загальну суму 177 065 514,88 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2019, у лютому 2019 року на загальну суму 145 895 781,71 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2019, у березні 2019 року на загальну суму 133 286 690,06 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2019, у квітні 2019 року на загальну суму 91 464 964,86 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2019, у травні 2019 року на загальну суму 60 106 084,75 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2019, у червні 2019 року на загальну суму 36 383 555,60 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2019, у липні 2019 року на загальну суму 36 779 597,86 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.07.2019, у серпні 2019 року на загальну суму 34 253 383,22 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.08.2019, у вересні 2019 року на загальну суму 44 859 918,58 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2019, у жовтні 2019 року на загальну суму 59 384 368,45 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2019, у листопаді 2019 року на загальну суму 89 980 891,99 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2019, у грудні 2019 року на загальну суму 90 278 442,61 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2019, у січні 2020 року на загальну суму 106 966 318,34 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, у лютому 2020 року на загальну суму 68 630 476,04 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 29.02.2020, у березні 2020 року на загальну суму 42 122 824,82 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2020, у квітні 2020 року на загальну суму 40 015 803,22 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2020, у травні 2020 року на загальну суму 24 438 130,68 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2020, у червні 2020 року на загальну суму 13 773 026,42 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.06.2020, у липні 2020 року на загальну суму 15 624 801,52 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.07.2020.

Зазначені вище акти приймання-передачі природного газу підписано сторонами та скріплено відтисками їх печаток без зауважень.

Звертаючись до суду з позовом у справі № 910/18700/20, позивач зазначає, що відповідачем не було своєчасно та в повному обсязі виконано зобов`язання з оплати вартості природного газу за Договором купівлі-продажу природного газу № 18-518-Н від 20.11.2018 за період з листопада 2018 року по липень 2020 року. Так, наразі, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором купівлі-продажу природного газу № 18-518-Н від 20.11.2018 за період січень-липень 2020 року становить 245 256 728,17 грн, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що всі розрахунки по Договору ДП «КиївГазЕнерджи» проводились виключно через поточний рахунок зі спеціальним режимом використання за встановленими нормативами; кошти, які надходять на рахунок відповідача із спеціальним режимом використання, перераховуються на рахунок позивача автоматично; у ДП «КиївГазЕнерджи» відсутня можливість впливати на процес здійснення розрахунків з позивачем по Договору; проведення розрахунків з позивачем повністю залежить від розміру коштів, що надходять від населення на спеціальний рахунок ДП «КиївГазЕнерджи», тобто, розрахунки по Договору повністю залежать від коштів, що надходять від побутових споживачів, разом з тим, станом на 01.08.2020 заборгованість побутових споживачів (населення) перед ДП «КиївГазЕнерджи» за спожитий природний газ складає 267 477 036,32 грн; 12.03.2021 відповідач надіслав позивачу заяву № 125/01 про припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 31 008 108,75 грн, відтак, в силу ч. 1, 2 ст. 601 ЦК України та ч. 3 ст. 203 ГК України зустрічні однорідні вимоги на суму 31 008 108,75 грн вважаються припиненими.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 20.11.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» укладено договір № 18-518-Н купівлі продажу природного газу, умовами якого передбачено, що продавець зобов`язується передати покупцеві у 2018 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Відповідно до п. 1.2. Договору природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачем.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 18-518-Н від 20.11.2018, суд дійшов висновку, що даний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, засади функціонування ринку природного газу в Україні визначаються нормами Закону України «Про ринок природного газу», за приписами статті 1 якого оптовим продавцем є суб`єкт господарювання, який реалізує природний газ оптовому покупцю або постачальнику на підставі договору купівлі-продажу; постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Так, у спірних правовідносинах позивач, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є оптовим продавцем природного газу, а відповідач, - постачальником природного газу кінцевим споживачам.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі.

Так, судом було встановлено, що на виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ власного видобутку за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, виключно для постачання побутовим споживачам у листопаді 2018 року на загальну суму 140 286 733,45 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2018, у грудні 2018 року на загальну суму 175 789 699,60 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2018, у січні 2019 року на загальну суму 177 065 514,88 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2019, у лютому 2019 року на загальну суму 145 895 781,71 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2019, у березні 2019 року на загальну суму 133 286 690,06 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2019, у квітні 2019 року на загальну суму 91 464 964,86 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2019, у травні 2019 року на загальну суму 60 106 084,75 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2019, у червні 2019 року на загальну суму 36 383 555,60 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2019, у липні 2019 року на загальну суму 36 779 597,86 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.07.2019, у серпні 2019 року на загальну суму 34 253 383,22 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.08.2019, у вересні 2019 року на загальну суму 44 859 918,58 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2019, у жовтні 2019 року на загальну суму 59 384 368,45 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2019, у листопаді 2019 року на загальну суму 89 980 891,99 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2019, у грудні 2019 року на загальну суму 90 278 442,61 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2019, у січні 2020 року на загальну суму 106 966 318,34 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2020, у лютому 2020 року на загальну суму 68 630 476,04 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 29.02.2020, у березні 2020 року на загальну суму 42 122 824,82 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2020, у квітні 2020 року на загальну суму 40 015 803,22 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2020, у травні 2020 року на загальну суму 24 438 130,68 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2020, у червні 2020 року на загальну суму 13 773 026,42 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.06.2020, у липні 2020 року на загальну суму 15 624 801,52 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.07.2020.

Зазначені вище акти приймання-передачі природного газу підписано сторонами та скріплено відтисками їх печаток без зауважень.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Пунктами 6.2, 6.3 Договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця згідно з нормативами розподілу коштів, розрахованих відповідно до нормативно-правових актів України. За наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця. У платіжних дорученнях покупець повинен обов`язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу. Кошти, які надійшли від покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з наданих позивачем копій банківських виписок, зобов`язання щодо оплати вартості природного газу відповідно до умов Договору № 18-518-Н від 20.11.2018 за вказаними вище актами приймання-передачі природного газу були виконані частково, так сума заборгованості відповідача перед позивачем за період з січня 2020 року по липень 2020 року включно становить 245 256 728,17 грн.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та умови п. 6.1 Договору, відповідач зобов`язаний був оплатити вартість переданого йому природного газу до 25-го числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу такого газу, тобто, строк оплати вартості природного газу, переданого відповідачу у період з січня 2020 року по липень 2020 року є таким, що настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, наявність обов`язку відповідача щодо сплати заборгованості у розмірі 245 256 728,17 грн підтверджується матеріалами справи та не була спростована відповідачем, зокрема, останнім не надано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України».

Стосовно заперечень відповідача, а саме, щодо спеціального режиму проведення взаєморозрахунків, відсутності у ДП «КиївГазЕнерджи» можливості впливати на процес здійснення розрахунків з позивачем по Договору та щодо того, що розрахунки по Договору повністю залежать від коштів, що надходять від побутових споживачів, разом з тим, станом на 01.08.2020 заборгованість побутових споживачів (населення) перед ДП «КиївГазЕнерджи» за спожитий природний газ складає 267 477 036,32 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Так, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 26.06.2020 у справі № 904/1210/18, дійшла наступних висновків: " 9.1. Приймаючи постанову у цій справі і здійснивши аналіз положень Порядку відкриття (закриття) рахунків та Порядку проведення розрахунків, затверджених Постановою № 792, в сукупності з приписами частини шостої статті 11 Закону, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду доходить висновку, що хоча Постановою № 792 визначено спеціальний механізм проведення розрахунків, який усуває газопостачальні підприємства від розподілу коштів, сплачених споживачами за спожитий ними природний газ на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, однак положення Постанови № 792 не обмежують газопостачальні підприємства у можливості виконати свої обов`язки з оплати отриманого газу за договорами, укладеними з оптовими продавцями, шляхом здійснення розрахунків у інший спосіб, ніж з поточних рахунків із спеціальним режимом використання; не ставлять повноту та своєчасність виконання газопостачальними підприємствами договірних обов`язків з оплати отриманого газу на користь оптових продавців в залежність від оплати газу споживачами; не скасовують і не обмежують відповідальність споживачів перед газопостачальними підприємствами за невиконання обов`язків з оплати за спожитий газ; не змінюють строків здійснення розрахунків за договорами, укладеними між газопостачальними підприємствами та оптовими продавцями, що відповідно не виключає відповідальності, передбаченої умовами таких договорів, зокрема, у вигляді пені за прострочення оплати та виникнення зобов`язань, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, з оплати боргу з урахуванням 3 % річних та встановленого індексу інфляції.".

З огляду на викладені вище обставини, суд приходить до висновку що доводи відповідача викладені у відзиві є не обґрунтованими та не спростовують висновку суду щодо наявності у відповідача перед позивачем обов`язку зі сплати заборгованості за Договором.

При цьому, щодо тверджень відповідача про припинення між сторонами зобов`язань на суму 31 008 108,75 грн відповідно до ч. 1, 2 ст. 601 ЦК України та ч. 3 ст. 203 ГК України, у зв`язку з направленням відповідачем позивачу заяви № 125/01 про припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, суд звартає увагу на наступне.

Так, судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача з вимогою від 22.02.2021 №82/01 щодо повернення останнім коштів у сумі 31 008 108,75 грн.

У вимозі ДП "КиївГазЕнерджи" зазначило таке:

- постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 №63 про "Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами" (далі - Постанова №63) були затверджені норми споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу, та встановлено, що ці норми мають застосовуватись з 09.08.2018;

- згідно з абзацом четвертим пункту 2 Постанови №63 не нараховуються постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 р. №619 (ЗП України, 1996 р., №13, стаття 360), в редакції, що діяла до 01.10.2014, а також штрафні санкції, 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість;

- у січні 2019 року ДП "КиївГазЕнерджи" поставило побутовим споживачам (населенню) природний газ, перерахунок боргу якого відповідно до Постанови №63 склав 31 008 108,75 грн;

- враховуючи перерахунок боргу населенню та відповідно до вимог Постанови № 63 заборгованість ДП "КиївГазЕнерджи" за отриманий від НАК "Нафтогаз України" природний газ у січні 2019 року також підлягала коригуванню;

- 21.02.2019 ДП "КиївГазЕнерджи" звернулось до АТ "НАК "Нафтогаз України" з листом №339/01 про здійснення коригування заборгованості до акта приймання-передачі природного газу за січень 2019 року на суму 31 008 108,75 грн, надавши при цьому для підписання два примірники коригуючого розрахунку;

- наданий ДП "КиївГазЕнерджи" розрахунок-коригування заборгованості до акта приймання-передачі природного газу за січень 2019 року на суму 31 008 108,75 грн з боку АТ "НАК "Нафтогаз України" не підписаний, що свідчить про наявність переплати ДП "КиївГазЕнерджи" за договором за отриманий природний газ.

У подальшому, 12.03.2021 ДП "КиївГазЕнерджи" надіслало АТ "НАК "Нафтогаз України" заяву про припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій зазначило:

- 22.02.2021 ДП "КиївГазЕнерджи" направило АТ "НАК "Нафтогаз України" вимогу №82/01 про повернення переплачених за договором купівлі-продажу природного газу № 18-518-Н від 20.11.2018 коштів, яку позивач не задовольнив, кошти в сумі 31 008 108,75 грн не повернув;

- на дату оформлення цієї заяви про припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог АТ "НАК "Нафтогаз України" має перед ДП "КиївГазЕнерджи" непогашене грошове зобов`язання в сумі 31 008 108,75 грн, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 20.11.2018 № 18-518-Н;

- одночасно ДП "КиївГазЕнерджи" має перед АТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованість за вищевказаним договором за поставлений у квітні 2020 року природний газ у розмірі 40 015 803,22 грн;

- на дату оформлення цієї заяви строк виконання зобов`язань АТ "НАК "Нафтогаз України" та ДП "КиївГазЕнерджи" за зазначеним договором настав;

- на підставі викладеного, ДП "КиївГазЕнерджи" заявляє про припинення таких грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог: грошового зобов`язання АТ "НАК "Нафтогаз України" перед ДП "КиївГазЕнерджи" в розмірі 31 008 108,75 грн, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 20.11.2018 №18-518-Н та грошового зобов`язання ДП "КиївГазЕнерджи" перед АТ "НАК "Нафтогаз України" в розмірі 31 008 108,75 грн, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 20.11.2018 № 18-518-Н.

Відповідно до частин першої-третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Таким чином, враховуючи положення статей 202 та 601 ЦК України, заява ДП "КиївГазЕнерджи" від 12.03.2021 № 125/01 про припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

У постанові від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї. Наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони, зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Таких висновків дійшла Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19.

Так, досліджуючи питання щодо зарахування вимог, а саме щодо того, чи відповідають вимоги, які, згідно із заявою відповідача, підлягають зарахуванню, таким умовам як однорідність та безспірність, суд зазначає наступне.

Відповідач вважає, що зобов`язання АТ «НАК «Нафтогаз України» перед ДП «КиївГазЕнерджи» на суму 31 008 108,75 грн виникло у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30.01.2019 № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», відповідно до якої, не нараховуються постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 року № 619 (ЗП України, 1996, № 13, ст. 360), в редакції, що діяла до 1 жовтня 2014 року, а також штрафні санкції, 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість.

Відповідач зазначає, що у січні 2019 року ДП «КиївГазЕнерджи» поставило побутовим споживачам (населенню) природний газ, перерахунок боргу якого відповідно до Постанови № 63 склав 31 008 108,75 грн, відтак, заборгованість ДП «КиївГазЕнерджи» перед АТ «НАК «Нафтогаз України» за січень 2019 року підлягає коригуванню на зазначену суму.

Наведене стало підставою для направлення на адресу АТ «НАК «Нафтогаз України» вимоги від 22.02.2021 №82/01 щодо повернення останнім коштів у сумі 31 008 108,75 грн та заяви про припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог № 125/01 від 12.03.2021.

Разом з тим, АТ «НАК «Нафтогаз України» стверджує, що заява № 125/01 від 12.03.2021 не відповідає вимогам ст. 601, 602 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 202 Господарського кодексу України, відтак, зобов`язання відповідача перед позивачем за Договором в частині 31 008 108,75 грн не припинилися. Більше того, АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до суду з позовом у справі № 910/5779/21 про визнання недійсним одностороннього правочину ДП «КиївГазЕнерджи», оформленого заявою від 12.03.2021 р. №125/01 про припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Таким чином, заборгованість позивача перед відповідачем за договором № 18-518-Н купівлі-продажу природного газу від 20.11.2018 у розмірі 31 008 108,75 грн, яку відповідач вважає зарахованою на підставі заяви про зарахування, АТ «НАК «Нафтогаз України» не визнає, а отже, між сторонами існує неузгодженість стосовно зустрічного зобов`язання, що свідчить про відсутність прозорості зустрічних однорідних вимог.

При цьому, частинами 3, 4 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Однак, постанова від 30.01.2019 № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами» не покладає на АТ «НАК «Нафтогаз України» зобов`язання повернути ДП «КиївГазЕнерджи» чи іншим суб`єктам господарювання будь-які грошові кошти, у тому числі, за виконаними господарськими договірними зобов`язаннями. Крім того, вказана постанова не наділяє суб`єктів господарювання правом вимоги до АТ «НАК «Нафтогаз України».

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.11.2020 у справі № 904/3173/19.

З огляду на викладене, суд констатує, що встановлені вище обставини свідчать про невідповідність вимог, які на переконання відповідача підлягають зарахуванню, як зустрічні, умовам встановленим приписами ст. 601 ЦК України, а відтак, у суду відсутні підстави вважати зобов`язання ДП «КиївГазЕнерджи» перед АТ «НАК «Нафтогаз України» за договором № 18-518-Н купівлі-продажу природного газу від 20.11.2018 у розмірі 31 008 108,75 грн припиненими.

Відтак, позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення з Дочірнього підприємства «Київгазенерджи» 245256728,17 грн заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 130, 231, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Київгазенерджи» (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4Б; ідентифікаційний код: 39835779) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ідентифікаційний код: 20077720) заборгованість у розмірі 245 256 728 (двісті сорок п`ять мільйонів двісті п`ятдесят шість тисяч сімсот двадцять вісім) грн 17 коп та судовий збір у розмірі 735 700 (сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.02.2022

Суддя Ю.В. Картавцева