ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1012/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Сичик М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (вул. 16 Липня, 77, м. Рівне, 33028; поштова адреса: 33001, м. Рівне, вул. Петра Могили, 24, ) до Фізичної особи - підприємця Борсук Аліси Олексіївни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний університет водного господарства та природокористування (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 11, ) про виселення та стягнення в сумі 15 187 грн 92 коп.

у судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися:

- від позивача: не з`явився;

- від відповідача: не з`явився;

- від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з`явився.

Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису у справі № 918/1012/21 (судові засідання 13.12.2021 року, 02.02.2022 року) надано диск CD-R, серійний номер MAP14193820.

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

15.11.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі - позивач) надійшов позов до Фізичної особи - підприємця Борсук Аліси Олексіївни (далі - відповідач), у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 11, 509, 525, 526, 546, 549-552, 610, 611, 622, 626, 628, 763, 782, 785 Цивільного кодексу України, ст. ст. 24-26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 193, 283, 284, 291 Господарського кодексу України, ст. ст. 2, 27, 50, 80, 91, 124, 147, 148, 151, 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить суд:

- виселити відповідача із займаного приміщення частини коридору третього поверху навчального корпусу № 4 площею 15,0 кв.м., розташованого по вул. Чорновола, 41 у м. Рівне, що перебуває на балансі Національного університету водного господарства та природокористування;

- стягнути з відповідача 13 472 грн 09 коп. (з яких - 5 737 грн 14 коп. - основний борг, 338 грн 43 коп. - пеня, 7 396 грн 52 коп. - неустойка).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконував умови Договору оренди державного майна № 1335-2015 від 06.08.2015 року в частині повної та своєчасної оплати орендної плати, відтак наказом позивача дію даного договору припинено з 20.05.2021 року.

Оскільки відповідач не повернув орендоване майно після припинення договору в добровільному порядку та фактично продовжує ним користуватися, позивач звернувся до господарського суду Рівненської області із даним позовом, у якому також просить суд стягнути з відповідача основний борг, пеню та неустойку за несплату орендної плати за користування державним майном.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/1012/21, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначити на 13.12.2021 року, залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний університет водного господарства та природокористування, запропонувати сторонам:

а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності) у термін до 10.12.2021 року;

б) відповідачу: подати суду відповідно до ст. 165 ГПК України протягом 15-ти днів з моменту отримання даної ухвали відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду;

в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив іншим учасникам справи та надати суду докази такого скерування;

г) відповідачу: у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення іншим учасникам справи, надати суду докази такого скерування;

д) третій особі, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору на стороні позивача надати письмові пояснення щодо підстав та предмету спору протягом 15-ти днів з моменту отримання даної ухвали, одночасно надіслати письмові пояснення іншим учасникам справи, надати суду докази такого скерування.

13.12.2021 року судом встановлено, що відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не забезпечили явку уповноважених представників у підготовче засідання, причини неявки суду не повідомили, належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.12.2021 року відкладено підготовче засідання на 17.01.2022 року.

Підготовче судове засідання у справі, яке було призначено на "17" січня 2022 р. на 14:30 год. не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Заголдної Я.В, про що помічником судді було подано службову записку на ім`я керівника апарату про погодження питання щодо розміщення на веб-сайті суду в мережі Інтернет у розділі «Новини» відповідної інформації для учасників справи та опубліковано на офіційному веб-сайті Господарського суду Рівненської області https://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/pres-centr/novyny/1241881/ повідомлення про те, що у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності судді Заголдної Я.В., судові засідання, призначені на 17.01.2022 року, 18.01.2022 року не відбудуться.

У зв`язку з тим, що закінчились обставини, які зумовлювали неможливість проведення судового розгляду справи, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.01.2022 року призначено підготовче засідання у справі № 918/1012/21 на 02.02.2022 року.

У судовому засіданні 02.02.2022 року судом встановлено, що відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не забезпечили явку уповноважених представників у підготовче засідання, причини неявки суду не повідомили, належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення.

Судом встановлено, що 19.01.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від представника відповідача надійшов відзив.

Господарський суд, дослідивши відзив Фізичної особи - підприємця Борсук Аліси Олексіївни на предмет дотримання вимог ГПК України на його подання, дійшов висновку про наступне.

Із адреси Фізичної особи - підприємця Борсук Аліси Олексіївни повернувся конверт із поштовим відправленням за трек-номером 300 (а саме - ухвалою суду від 17.11.2021 року) із зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою суду від 17.11.2021 року за трек-номером 300 для відповідача є відсутність вказаної особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, відтак суд дійшов висновку що в розумінні вимог ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою Фізичній особі - підприємцю Борсук Алісі Олексіївні належним чином 25.11.2021 року.

Відтак 10.12.2021 року є останнім днем на подання відповідачем відзиву у справі.

Оскільки відзив представником відповідача подано 19.01.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області, відтак він вважається таким, що поданий поза межами процесуального строку, встановленого судом.

Як вбачається із відзиву, Фізична особа - підприємець Борсук Аліса Олексіївна вказує про те, що не отримувала ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17.11.2021 року.

Господарський суд визнає причини пропуску відповідачем процесуального строку на подання відзиву поважними (у зв`язку із неотриманням за його адресою ухвали суду від 17.11.2021 року) та вважає за необхідне за власної ініціативи поновити пропущений процесуальний строк для подання відзиву, оскільки втрата відповідачем процесуальної можливості на подання заперечень по суті спору, внаслідок пропуску строку на їх подання з поважних причин, є процедурним поняттям, яке може порушити принцип забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Господарський суд долучає відзив до матеріалів справи.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, 21.01.2022 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від позивача надійшли:

- відповідь на відзив;

- клопотання про закриття провадження у справі в частині виселення;

- заява про збільшення позовних вимог.

Господарський суд, дослідивши відповідь на відзив на предмет дотримання позивачем вимог ГПК України на його подання, дійшов висновку про долучення даної заяви по суті спору до матеріалів справи, оскільки як вбачається із відмітки відділення поштового зв`язку відповідь на відзив позивач направив до суду 20.01.2022 року, тобто в межах 5-денного строку, встановленого судом.

Господарський суд, розглянувши заяву позивача про закриття провадження у справі в частині, дійшов висновку про її задоволення, виходячи з такого.

Вказана заява обґрунтована тим, що після відкриття провадження у даній справі на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надійшов акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.11.2021 року, зі змісту якого вбачається, що відповідач повернула орендоване майно: частину коридору третього поверху навчального корпусу № 4, площею 15 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 41 для балансоутримувача - Національного університету водного господарства та природокористування, - а відтак відсутній предмет спору у справі № 918/1012/21, тому позивач на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України просить суд закрити провадження у справі.

Судом встановлено, що приміщення частини коридору третього поверху навчального корпусу № 4 площею 15,0 кв.м., розташованого по вул. Чорновола, 41 у м. Рівне, що перебуває на балансі Національного університету водного господарства та природокористування повернуті добровільно.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.02.2022 року визнано причини пропуску Фізичною особою - підприємцем Борсук Алісою Олексіївною процесуального строку на подання відзиву поважними, поновлено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву, долучено відзив Фізичної особи - підприємця Борсук Аліси Олексіївни вх. № 456/22 від 19.01.2022 року до матеріалів справи, закрито провадження у справі № 918/1012/21 в частині позовних вимог про виселення відповідача із займаного приміщення частини коридору третього поверху навчального корпусу № 4 площею 15,0 кв.м., розташованого по вул. Чорновола, 41 у м. Рівне, що перебуває на балансі Національного університету водного господарства та природокористування, повернуто Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп., прийнято заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про збільшення позовних вимог, закрито підготовче провадження у справі № 918/1012/21, призначено справу № 918/1012/21 до судового розгляду по суті на 01.03.2022 року.

01.03.2022 року судом встановлено, що позивач, відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання з розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Позивач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 10.02.2022 року поштового відправлення (а саме - ухвали суду від 02.02.2022 року) за трек-номером 397.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті, що підтверджується довідкою про доставку на їхні офіційні електронні адреси ухвали суду від 02.02.2022 року.

Відповідно до п. 17 розділу ІІІ положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17.08.2021 року за № 1845/0/15-21 встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Окрім того, із адреси відповідача (33022, м. Рівне, вул. О. Дундича, 24 кв. 81) повернулося поштове відправлення за трек-номером 389 (ухвала суду від 02.02.2022 року) із зазначенням причин повернення на конверті - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою господарського суду Рівненської області від 02.02.2022 року за трек-номером 389 для відповідача є відсутність вказаної особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, відтак суд дійшов висновку що в розумінні вимог ГПК України ухвала господарського суду Рівненської області від 02.02.2022 року вважається врученою Фізичній особі - підприємцю Борсук Алісі Олексіївні належним чином 14.02.2022 року засобами поштового зв`язку та 08.02.2022 року засобами електронного зв`язку.

Явка представників сторін у судове засідання з розгляду справи по суті 01.03.2022 року обов`язковою не визнавалася.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки явка учасників справи у підготовче засідання 01.03.2022 року обов`язковою не визнавалася та згідно з ст. 202 ГПК України господарський суд проводить судове засідання без участі представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, без участі Фізичної особи - підприємця Борсук Аліси Олексіївни та представника Національного університету водного господарства та природокористування.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого суду», гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрите 17.11.2021 року, розгляд справи здійснювався за правилами загашльного позовного провадження, у справі проведено 3 судових засідання, тобто сторони мали достатньо часу для ефективного представлення своєї справи в суді, а тому розгляд справи може здійснюватися без участі представників позивача та відповідача.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Господарський суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами та містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

06.08.2015 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (правонаступник Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській області) (далі - Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Борсук Алісою Олексіївною (далі - Орендар) укладено договір оренди державного майна № 1335-2015 (далі - Договір).

Предметом Договору є строкове платне користування державним нерухомим майном: частина коридору третього поверху навчального корпусу № 4 площею 15,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 41, що перебуває на балансі Національного університету водного господарства та природокористування (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.05.2015 року і становить за незалежною оцінкою 58 600 грн 00 коп. без урахування ПДВ.

Згідно п. 1.2. Договору майно передається в оренду з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

Відповідно до п. 1.3. Договору стан майна на момент укладення Договору визначається в Акті прийому-передачі.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (із змінами та доповненнями) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2015 року - 392 грн 23 коп.

У пункті 3.3. Договору зазначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до п. 3.6. Договору орендна плата перераховується таким чином: 50% - до Державного бюджету, 50% - Балансоутримувачу, щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п. 3.7. Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 5.3. Договору Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до Державного бюджету та Балансоутримувачу.

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 06.08.2015 року до 06.07.2018 року (п. 10.1. Договору).

Пунктом 10.3. Договору визначено, що зміни до умов Договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Відповідно до п. 10.4. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Згідно п. 10.8. Договору у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу. У разі, якщо Орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами Акта прийому-передачі. Обов`язок щодо складання Акта прийому-передачі про повернення майна покладається на орендаря (п. 10.9. Договору).

Пунктом 10.10. Договору визначено, що якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у визначеному розміру за користування майном за час прострочення.

У пункті 10.11. Договору сторони погодили, що взаємовідносини сторін не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір укладено в 3 (трьох) примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу: 1 - Орендодавцю, 2,3 - Орендарю та Балансоутримувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

06.08.2015 року сторони підписали Акт прийому-передачі нерухомого майна, згідно з яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно згідно Договору. (том 1, а.с. 12).

15.03.2016 року сторонами укладено Договір про внесення змін до договору оренди державного майна № 1335-2015, згідно якого пункт 3.1. Договору викладено у наступній редакції: "Орендна плата визначається на підставі "Методики розрахунку орендної плати... ",

затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 зі змінами та доповненнями. Розмір орендної плати за базовий місяць - лютий 2016 року становить без ПДВ - 25 грн 37 коп. (див. додаток). Даний договір діє з 01.02.2016 року по 22.02.2016 року. Всі інші умови договору оренди залишаються без змін, і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

31.02.2018 року сторонами укладено Договір про внесення змін до договору оренди державного майна № 1335-2015, згідно якого пункти 1.1. та 3.1. Договору викладено у наступній редакції:

"1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно (далі - Майно): частина коридору 3го поверху навчального корпусу № 4 площею 15, 0 кв.м., розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 41, що перебуває на балансі Національного університету водного господарства та природокористування (далі - Балансоутримувач), вартість об`єкту визначена згідно з висновком про вартість на 31.05.2018 року і становить за незалежною оцінкою 103 230 грн 00 коп. без врахування ПДВ.

3.1. Орендна плата визначається на підставі "Методики розрахунку орендної плати... ",

затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 зі змінами та доповненнями. Розмір орендної плати за базовий місяць - червень 2018 року становить без ПДВ - 688 грн 20 коп. (див. додаток). Продовжити дію Договору на строк до 06.07.2020 року. Всі інші умови договору оренди залишаються без змін, і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

29.06.2020 року сторонами укладено Договір про внесення змін до договору оренди державного майна № 1335-2015, згідно якого сторони узгодили продовжити дію договору до 06.07.2021 року. Всі інші умови договору оренди залишаються без змін, і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

Як зазначає позивач, відповідач неналежним чином виконував умови Договору і в результаті виникла заборгованість з орендної плати за користування державним майном, у зв`язку із чим керуючись ст. 782 Цивільного кодексу України, Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській області було прийнято рішення про припинення дії Договору оренди.

Листом № 18-02.2-2755 позивач повідомив відповідача про відсутність підстав для звільнення від сплати орендної плати по Договору оренди на період карантину.

Листом № 001-437 від 08.04.2021 року НУВГП повідомив позивача, що відвідування учасників освітнього процесу, а також орендарями дозволялося з дотриманням санітарних норм та правил, а відтак відповідач мала постійний доступ до об`єкта оренди.

Відповідач звернувся до позивача з листом від 15.03.2021 року з питань щодо тимчасового скасування орендної плати.

19.03.2021 року позивач звернувся до балансоутримувача із листом № 16-02-0855 у якому просило надати інформацію щодо періодів протягом яких у НУВГП діяла заборона на здійснення освітньої діяльності та відвідування закладу освіти її здобувачами.

Листом № 001-437 від 08.04.2021 року НУВГП повідомив позивача , що відвідування учасників освітнього процесу, а також орендарями дозволялося дотримання санітарних норм та правил, а відтак відповідач мала постійний доступ до об`єкта оренди.

30.04.2021 року позивач повідомив відповідача, що у позивача відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати орендної плати у період карантину.

З матеріалів справи вбачається, що Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській області листом від 17.05.2021 р. № 18-02.2.-1560 повідомило ФОП Борсук А.О. та Балансоутримувача про прийняте рішення та зобов`язало відповідача сплатити заборгованість з орендної плати у розмірі 5 479 грн 92 коп. та 338 грн 43 коп. пені та повернути державне майно. Отримання претензії відповідачем підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 20.05.2021 року поштового відправлення за трек-номером 664.

Наказом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській області від 24.05.2021 року № 368 припинено дію Договору оренди державного майна № 1335-2015 від 06.08.2015 року з 20.05.2021 року.

Як свідчать матеріали справи, Орендар не виконав умов Договору та не повернув орендоване майно для Балансоутримувача або ж Орендодавця у належний строк.

Після відкриття провадження у даній справі № 918/1012/21 на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надійшов акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.11.2021 року, зі змісту якого вбачається, що відповідач добровільно повернула орендоване майно: частину коридору третього поверху навчального корпусу № 4, площею 15 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 41 для балансоутримувача - Національного університету водного господарства та природокористування.

Оскільки відповідач продовжував користуватися державним нерухомим майном після припинення договору оренди № 1335-2015 від 06.08.2015 року, збільшився розмір неустойки, а відтак позивачем нараховано неустойки та подано заяву про збільшення позовних вимог.

14.09.2021 року Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській області направило засобами поштового зв`язку для ФОП Борсук А.О. претензію від 13.09.2021 року № 18-04-3095 щодо погашення заборгованості з орендної плати у розмірі 6 741 грн 06 коп., 338 грн 43 коп. пені, 5 479 грн 38 коп. неустойки та зобов`язання повернення майна, яка залишена відповідачем без відповіді. Отримання претензії відповідачем підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 16.09.2021 року поштового відправлення за трек-номером 431.

Оскільки відповідачем не сплачено заборгованість за Договором оренди № 1335-2015 від 06.08.2015 р., та майно повернуто балансоутримувачу після відкриття провадження у даній справі № 918/1012/21 згідно з актом повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.11.2021 року, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань згідно Договору позивач просить суд стягнути з відповідача 15 187 грн 92 коп. (з яких - 5 737 грн 14 коп. - основний борг, 338 грн 43 коп. - пеня, 9 112 грн 35 коп. - неустойка).

Вищенаведені обставини стали причиною для звернення позивачем до суду з даним позовом та є предметом даного спору

19.01.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від відповідача надійшов відзив, який долучено судом до матеріалів справи. У відзиві відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема відповідач зазначає, що згідно п. 1.2. договору оренди державного майна від 06.08.2015 року № 1335-2015 майно передається в оренду з метою розміщення торгівельного об`єкта з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи. Крім того, як зазначає відповідач, основний вид діяльності орендодавця, ФОП Борсук Аліси Олексіївни, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Як зазначає відповідач, по факту в орендованому майні останнім було розміщено кафетерій та здійснювалось продаж кави, чаю та їжі у приготованому вигляді. Така діяльність відповідно передбачає прийом відвідувачів, а тому підпала під заборону під час дії карантинних обмежень. Також відповідач зазначає, що з 2015 року використовував орендоване приміщення за призначенням та своєчасно сплачував орендну плату за договором оренди до фактичного введення карантинних обмежень на всій території України. В зв`язку з введенням карантину по всій території України ФОП Борсук А.О. на законодавчому рівні була позбавлена можливості здійснювати господарську діяльність та використовувати орендоване майно за призначенням, оскільки така діяльність передбачає приймання відвідувачів, оскільки майно розташоване в закладі освіти. Зазначено, що Борсук А.О. з початку введення карантину (12.03.2020 року) не здійснює ніякої господарської діяльності в орендованому майні та не використовує його в господарській діяльності за призначенням, працівники за місцем орендованого майна відсутні, а тому звільнена від сплати орендної плати на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України.

17.04.2021 року відповідач звернувся до позивача із заявою про звільнення її від орендної плати на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України. Втім дана заява залишена позивачем без розгляду.

З метою прийняття рішення орендодавця щодо звільнення орендаря від сплати орендної плати регіональному відділенню слід було здійснити комісійний огляд об`єкта оренди у порядку, наведеному у листі Фонду № 10-16-8306 від 30.04.2020 року. Однак, таких дій позивачем здійснено не було.

10.09.2020 року НУВГП було проведено обстеження об`єктів оренди, що орендуються відповідачем та встановлено, що всі вони не працюють, про що складено відповідне повідомлення за вих. № 001-1064 від 10.09.2020 року.

Відповідач звертає увагу, що згідно з п. 10.06. Договору даний договір фактично є припиненим по спливу трьох місяців невнесення орендної плати до Державного бюджету, тобто з 01.03.2021 року.

Відповідач стверджує, що має бути звільнена від відповідальності у зв`язку з неможливістю виконати обов`язки за Договором оренди, оскільки така об`єктивна неможливість була зумовлена заборонами, які зазначені у Постановах Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року та № 215 від 16.03.2020 року.

Крім того, відповідач у відзиві заявляє про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені та неустойки є такими, що заявлені з порушенням строків позовної давності. Зокрема відповідач зазначає, що відповідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Припинення договору оренди, згідно імперативної норми договору та фактичних обставин справи, на думку відповідача, відбулось з 01.03.2021 року, акт приймання передачі мав би бути складений 03.03.2021 року, а даний позов подано лише 12.10.2021 року, тобто після спливу 6 місячного строку нарахування штрафних санкцій. - пені та неустойки.

21.01.2022 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях вказує, що підстав для звільнення від сплати орендної плати ФОП Борсук А.О. не було. У роз`ясненнях № 10-16-8306 від 30.04.2021 року Фонд державного майна України, звернув увагу, що серед незаборонених видів діяльності суб`єктів господарювання є торговельна діяльність та діяльність із надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення персоналу та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів. Відтак оскільки згідно з п. 1.2. Договору оренди майно передається в оренду з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, а відтак відповідач могла використовувати об`єкт оренди згідно мети Договору, мала постійний доступ до об`єкта оренди.

Відтак на переконання позивача відповідач дійшов хибного висновку, що у ФОП Борсук А.О. були підстави на звільнення від сплати орендної плати. Позивач звертає увагу, що той вид господарської діяльності, який здійснювався відповідачем в орендованому приміщенні, не підпадав під заборони, встановлені постановами КМУ, та не було встановлено заборони доступу до майна, а відтак позивач вважає необґрунтованими твердження відповідача, що він був звільнений від нарахування/сплати орендної плати за користуванням об`єктом оренди.

Позивач звертає увагу, що відповідачем не надано доказів настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період карантину та дії Договору оренди, зокрема сертифікату виданого Торгово-промисловою палатою України про форс-мажорні обставини.

Крім того, у відповіді на відзив зазначено, що відповідач дійшов хибного висновку, що позовні вимоги Регіонального відділення щодо стягнення з відповідача пені та неустойки є такими, що заявлені з порушенням строків позовної давності, адже позовна давність в 1 рік встановлюється, зокрема, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідач помилково дійшов висновку, що Договір оренди був припинений 01.03.2021 року, хоча договір був припинений 20.05.2021 року у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань орендаря в частині сплати орендної плати. Лист № 18-02.2-1561 від 17.05.2021 року про зобов`язання повернути орендоване майно відповідач отримав 20.05.2021 року, а отже з моменту його отримання орендар у триденний строк зобов`язаний був його повернути.

Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного Договору оренди державного майна.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

17.05.2021 року Регіональне відділення листом № 18-02.2-1560 повідомило відповідача про необхідність звільнити та повернути орендоване майно протягом трьох робочих, днів, а балансоутримувача НУВГП прийняти майно з орендного користування, оформивши належним чином та направивши на адресу Регіонального відділення один примірник акту приймання передавання (повернення) майна (вказаний лист було направлено відповідачу 17.05.2021 року).

24.05.2021 року наказом Регіонального відділення № 368 припинено Договір оренди з 20.05.2021 року.

14.09.2021 року Регіональне відділення звернулося до ФОП Борсук А.О. із претензією № 18-04-3095 щодо погашення заборгованості з орендної плати, пені, неустойки та зобов`язання повернення майна, однак відповідач ігнорує вимоги Регіонального відділення.

Відповідно до пункту 10.8. Договору, у разі припинення або розірвання цього договору, майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем Балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок по складанню акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (пункту 10.9. Договору).

Як свідчать матеріали справи, орендар не виконав умов договору та не повернув орендоване майно для балансоутримувача або ж орендодавця у визначений строк.

Після відкриття провадження у даній справі на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надійшов акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.11.2021 року, зі змісту якого вбачається, що відповідач повернула орендоване майно: частину коридору третього поверху навчального корпусу № 4, площею 15 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 41 для балансоутримувача - Національного університету водного господарства та природокористування.

У відповідності до ч. 1, ст. 24 Закону України № 157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна", Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено.

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договору.

Відповідно до ч.1, ст. 25 Закону України № 157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Відтак, із наведених правових норм вбачається, що після закінчення строку дії договору, такий договір оренди припиняється, а орендар зобов`язаний звільнити та повернути орендоване майно.

Судом встановлено, що Договір оренди закінчив свою дію 20.05.2021 року.

Статтею 764 ЦК України визначено, що якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Вбачається, що в даному випадку орендодавець заперечив щодо продовження договору оренди, відтак такий не продовжив свою дію автоматично у відповідності до законодавства.

Регіональним відділенням заявлено позовну вимогу до ФОП Борсук А.О., щодо стягнення заборгованості в розмірі 15 187 грн 92 коп. (з яких - 5 737 грн 14 коп. - основний борг, 338 грн 43 коп. - пеня, 9 112 грн 35 коп. - неустойка).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Судом встановлено, що за Актом приймання-передавання орендованого майна від 06.08.2015 року орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду державне нерухоме майно: частина коридору третього поверху навчального корпусу № 4 площею 15,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 41, що перебуває на балансі Національного університету водного господарства та природокористування, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.05.2015 року і становить за незалежною оцінкою 58 600 грн 00 коп. без урахування ПДВ.

В подальшому до вищезгаданого Договору було укладено договір від 15.03.2016 року про внесення змін, згідно яким пункт 3.1. Договору викладено, зокрема, у наступній редакції: "Розмір орендної плати за базовий місяць - лютий 2016 року становить без ПДВ - 25 грн 37 коп. Даний договір діє з 01.02.2016 року по 22.02.2016 року."

31.02.2018 року сторонами укладено Договір про внесення змін до договору оренди державного майна № 1335-2015, згідно якого пункти 1.1. та 3.1. Договору викладено у наступній редакції:

"1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно (далі - Майно): частина коридору 3-го поверху навчального корпусу № 4 площею 15, 0 кв.м., розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 41, що перебуває на балансі Національного університету водного господарства та природокористування (далі - Балансоутримувач), вартість об`єкту визначена згідно з висновком про вартість на 31.05.2018 року і становить за незалежною оцінкою 103 230 грн 00 коп. без врахування ПДВ.

3.1. Розмір орендної плати за базовий місяць - червень 2018 року становить без ПДВ - 688 грн 20 коп. Продовжити дію Договору на строк до 06.07.2020 року.

29.06.2020 року сторонами укладено Договір про внесення змін до договору оренди державного майна, згідно якого сторони узгодили продовжити дію договору до 06.07.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

У ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що орендна плата визначається за результатами аукціону. У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна. У разі якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив Методику розрахунку орендної плати, застосовується Методика, затверджена Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно.

Згідно з ч. 5 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у державній власності, між державним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається Порядком передачі майна в оренду. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у комунальній власності, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається представницьким органом місцевого самоврядування.

Пунктом 3.1 Договору (з рахуванням договору про внесення змін) визначено, що орендна плата визначається на підставі "Методики розрахунку орендної плати... ", затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 зі змінами та доповненнями. Розмір орендної плати за базовий місяць - червень 2018 року становить без ПДВ - 688 грн 20 коп.

У пункті 3.3. Договору зазначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Пунктом 3.6 Договору визначено, що орендна плата перераховується таким чином: 50% - до Державного бюджету, 50% - Балансоутримувачу, щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Як вбачається з розрахунку, заборгованість зі сплати орендної плати станом на 20.05.2021 року становить 5 737 грн 14 коп.

Здійснені позивачем вказані розрахунки основного боргу визнаються судом арифметично обґрунтованими.

При цьому, доказів повернення відповідачем об`єкту оренди з користування у вказаному спірному періоді матеріали справи не містять.

Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19" встановлено з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, заборонивши: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Постановою КМУ від 16.03.2020 року № 215 внесено зміни до постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19", зокрема, вказано, що з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

В подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239, від 20.05.2020 р. № 392, від 22.07.2020 р. № 641, від 26.08.2020 р. № 760, від 13.10.2020 р. № 956, від 09.12.2020 р. № 1236, від 21.04.2021 р. № 405, від 16.06.2021 р. № 611, від 11.08.2021 р. № 855, від 22.09.2021 р. № 981 карантин неодноразово продовжувався.

Окрім того, Законом України "Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом Sars-CoV-2" було внесено зміни до п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби Covid-19", зокрема доповнено п. п. 5 та 6 наступного змісту:

5) для суб`єктів господарювання, діяльність яких була заборонена/обмежена на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), строки дії договорів оренди державного та комунального майна, які закінчуються у цей період, продовжуються на період карантину та обмежувальних заходів, а також протягом одного місяця з дня його/їх закінчення;

6) суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період, не нараховується та ними не сплачується орендна плата за договорами оренди державного або комунального майна.

Як вбачається Договору оренди № 1335-2015 від 06.08.2015 року, майно передано в оренду відповідачу з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (п. 1.2 Договору).

Таким чином, нежитлове приміщення, яке перебувало у відповідача в користуванні на підставі Договору оренди використовувалось з метою розміщення торговельного об`єкту з продажу продовольчих товарів.

Судом встановлено, що нежитлове приміщення (частина коридору 3-го поверху навчального корпусу № 4 площею 15, 0 кв.м., розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 41) використовувалось відповідачем для торгівлі харчовими продуктами і дана підприємницька діяльність не була забороненою під час карантину.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що по факту в орендованому майні останнім було розміщено кафетерій та здійснювалось продаж кави, чаю та їжі у приготованому вигляді. Така діяльність відповідно передбачає прийом відвідувачів, а тому підпала під заборону під час дії карантинних обмежень. Також відповідач зазначає, що з 2015 року використовував орендоване приміщення за призначенням буфет.

В той час, як було зазначено судом вище, що згідно п. 1.2. Договору оренди № 1335-2015 від 06.08.2015 року майно передано в оренду з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

За наведених обставин, суд відхиляє як такі, що необґрунтовані та не доведені, доводи відповідача стосовно того, що в орендованому майні останнім було розміщено буфет, та що його діяльність (в орендованому приміщенні) не відноситься до тих видів діяльності, робота яких була дозволена під час карантину, у зв`язку з чим відповідач не мав права та не використовував об`єкт оренди з моменту встановлення обмежувальних заходів, був позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність та, відповідно, отримувати прибуток.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було зазначено судом вище, згідно умов договору оренди № 1335-2015 від 06.08.2015 року орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786.

Згідно з Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 із змінами та доповненнями станом на дату укладення договору оренди державного майна № 1335-2015 від 06.08.2015 року, визначено орендні ставки за використання нерухомого державного майна. Зокрема згідно п. 17 розділу Орендні ставки за використання нерухомого державного майна за розміщення торговельних об`єктів з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи, встановлено орендну ставку - 8, а за розміщення їдалень, буфетів, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи - 6.

Тобто законодавець чітко виокремив організаційно-економічні механізми справляння плати за оренду індивідуально визначеного майна державного підприємства (організації, установи, тощо) в залежності від виду його використання і орендні ставки для розміщення торговельних об`єктів з продажу продовольчих товарів та розміщення буфетів - різні.

З огляду на зазначене, судом не приймаються доводи відповідача про те, що майно передане в оренду згідно Договору фактично використовувалось для розміщення буфету, оскільки ця діяльність є підвидом торгівельної діяльності.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" встановлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: 1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1; 2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі: - 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2; - 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3. Орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

У Додатку №1 (Перелік орендарів, які звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном) зазначено, що до таких орендарів відносяться:

- орендарі, які орендують приміщення (в учбових корпусах) закладів освіти і науки державної форми власності з метою розміщення: кафе, кафетеріїв, їдалень, буфетів, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи; ксерокопіювальної техніки для надання населенню послуг із ксерокопіювання документів; торговельних об`єктів з продажу поліграфічної продукції та канцтоварів; ліцензованої відео- та аудіопродукції, призначеної для закладів освіти; торговельних об`єктів з продажу непродовольчих товарів; торговельних автоматів, що відпускають продовольчі товари; науково-дослідних установ;

- орендарі, які орендують приміщення для розміщення: приватних закладів освіти; державних закладів освіти, що частково фінансуються з державного бюджету, та закладів освіти, що фінансуються з місцевого бюджету; державних та комунальних закладів позашкільної освіти (крім оздоровчих закладів для дітей та молоді) та закладів дошкільної освіти; видавництв друкованих засобів масової інформації та видавничої продукції, що видаються українською мовою; торговельних об`єктів з продажу книг, газет і журналів, виданих українською мовою; фізкультурно-спортивних закладів, діяльність яких спрямована на організацію та проведення занять різними видами спорту; бібліотек, музеїв; закладів, що провадять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів; закладів культури незалежно від форми власності, що орендують приміщення для здійснення статутної діяльності в сфері культури та мистецтв; салонів краси, саун, турецьких лазень, соляріїв, кабінетів масажу, тренажерних залів;

- орендарі, які орендують приміщення з метою: організації концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності; побутового обслуговування населення; здійснення туроператорської та турагентської діяльності.

У Додатку №2 (Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків) вказано, що до таких орендарів відносяться:

- орендарі, які використовують нерухоме державне майно для розміщення: кафе, барів, кафе-барів, закусочних, буфетів, кафетеріїв, що здійснюють продаж товарів підакцизної групи; кафе, барів, кафе-барів, закусочних, кафетеріїв, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи; ресторанів, ресторанів з нічним режимом роботи; їдалень, буфетів, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи; ксерокопіювальної техніки для надання населенню послуг із ксерокопіювання документів; комп`ютерних клубів та інтернет-кафе; торговельних об`єктів з продажу промислових товарів (крім таких, що здійснюють роздрібну торгівлю засобами гігієни); торговельних об`єктів з продажу непродовольчих товарів, що були у використанні; проведення виставок образотворчої та книжкової продукції, виробленої в Україні; виставок непродовольчих товарів без здійснення торгівлі; готелів; транспортних підприємств з перевезення пасажирів; офісних приміщень (зокрема в аеропортах);

- вітчизняні юридичні і фізичні особи, що є суб`єктами малого підприємництва, фізичні особи, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (зокрема в аеропортах);

- суб`єкти кінематографії, основною діяльністю яких є кіновиробництво або технічне забезпечення і обслуговування кіновиробництва, за умови, що вони внесені до Державного реєстру виробників, розповсюджувачів і демонстраторів фільмів.

У Додатку № 3 (Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 25 відсотків) вказано, що до таких орендарів відносяться орендарі, які використовують нерухоме державне майно для розміщення на території аеропортів: кафе, барів, кафе-барів, закусочних, буфетів, кафетеріїв, що здійснюють продаж товарів підакцизної групи; кафе, барів, кафе-барів, закусочних, кафетеріїв, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи; ресторанів, ресторанів з нічним режимом роботи; їдалень, буфетів, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи; торговельних об`єктів.

Суд зазначає, що вид господарської діяльності відповідача, яку він здійснює в орендованому на умовах Договору оренди № 1335-2015 від 06.08.2015 року приміщенні, не відноситься до видів діяльності, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину".

Відповідно до ч. 4 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном (орендної плати) визначальною умовою є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені. Подібні правові висновки викладені у пункті 31.4 постанови Верховного Суду від 27.08.2019 року у справі № 914/2264/17.

При цьому незалежними від волі орендаря обставинами є, зокрема, незаконне захоплення майна іншою особою, неповідомлення орендодавцем орендаря про права третіх осіб на майно (наприклад, право застави, при реалізації якого може накладатися арешт на майно, що унеможливлює доступ орендаря до нього), аварійний чи незадовільний технічний стан майна, правомірне зайняття приміщення третьою особою на підставі договору оренди, раніше укладеного з орендодавцем.

При настанні таких обставин вже після укладення договору оренди доказами на підтвердження неможливості використання майна можуть бути, зокрема, сертифікат торгово-промислової палати щодо форс-мажорних обставин, документально оформлені результати розгляду заяв та скарг до правоохоронних органів, акт державного виконавця про арешт майна та його передачу третій особі на відповідальне зберігання, судове рішення у справі за позовом про усунення перешкод у користуванні майном, висновок судової експертизи про аварійний стан об`єкта оренди, рішення компетентного державного органу про початок його реконструкції, реставрації чи капітального ремонту тощо. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 905/1601/17.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 року № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено п. 14 такого змісту: " 14. З моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до ч. 6 ст. 762 цього Кодексу".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 року № 553-IX, який набрав чинності 18.04.2020 року, п. 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, ч. 4 та 6 ст. 762 ЦК України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб".

Фонд державного майна України листом № 10-16-8306 від 30.04.2020 року "Щодо деяких питань реалізації Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Держаний бюджет України на 2020 рік" надав роз`яснення щодо порядку застосування звільнення орендарів державного майна від сплати орендної плати, зі змісту яких вбачається, що для отримання звільнення від орендної плати необхідно:

1. Перевірити чи поширюються заборони зі здійснення певного виду підприємницької та іншої діяльності, що запроваджені постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 року № 211 (із змінами і доповненнями) на вид діяльності (цільове призначення), за яким використовується державне майно за договором оренди.

2. Якщо так, то орендар звертається із заявою до орендодавця з проханням звільнити такого орендаря від орендної плати за договором відповідно до ст. 762 ЦК України.

3. Після отримання звернення орендаря орендодавець спільно з балансоутримувачем майна, що є об`єктом договору оренди, здійснює обстеження орендованого приміщення з метою отримання доказів призупинення орендарем діяльності на об`єкті оренди, про що складається акт.

4. На підставі заяви орендаря і складеного представниками орендодавця і балансоутримувача акту обстеження орендодавець приймає рішення про звільнення орендаря від сплати орендної плати на період карантину.

З викладеного вище вбачається, що для реалізації свого права на звільнення від орендної плати, відповідачу необхідно було звернутися з відповідною заявою до орендодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до позивача з листом від 17.04.2021 року з питань звільнення від орендної плати на період карантину.

05.05.2021 року Регіональне відділення звернулося до Балансоутримувача майна - НУВГП із листом № 16-02-1381, в якому просило надати інформацію щодо наявності обмежувальних заходів в НУВГП у зв`язку із встановленням карантину.

Листом № 18-02.2-2755 Регіональне відділення повідомило відповідача про відсутність підстав для звільнення від сплати орендної плати по спірному договорі на період карантину.

Відповідач звернувся до Регіонального відділення з листом від 15.03.2021 року та з питань щодо тимчасового скасування орендної плати.

19.03.2021 року Регіональне відділення звернулося до Балансоутримувача майна - НУВГП із листом № 16-02-0855, в якому просило надати інформацію щодо періодів протягом яких у НУВГП діяла заборона на здійснення освітньої діяльності та відвідування закладу освіти її здобувачами.

Листом № 001-437 від 08.04.2021 року НУВГП повідомив Регіональне відділення, що відвідування учасників освітнього процесу, а також орендарями дозволялося з дотриманням санітарних норм та правил, а відтак ФОП Борсук А.О. мала постійний доступ до об`єкта оренди.

30.04.2021 року Регіональне відділення повідомило ФОП Борсук А.О., що у Регіонального відділення відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати орендної плати у період карантину.

За таких обставин, беручи до уваги, що той вид господарської діяльності, який здійснювався відповідачем в орендованому приміщенні, не підпадав під заборони, встановлені постановами КМУ, та не було встановлено заборони доступу до майна, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості тверджень відповідача, що він був звільнений від нарахування/сплати орендної плати за користуванням об`єктом оренди.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обставин об`єктивної неможливості використовувати ним орендоване приміщення у спірний період, так само як і доказів невикористання у спірному періоді відповідачем об`єкта оренди у зв`язку з обставинами, за які відповідач не відповідає.

Доказів сплати орендних платежів станом на дату розгляду справи у суду відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості відповідача за Договором оренди № 1335-2015 від 06.08.2015 року в розмірі 5 737 грн 14 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростовані.

Разом з цим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 338 грн 43 коп. - пені (за період з 31.08.2020 року по 17.05.2021 року), 9 112 грн 35 коп. неустойки (за період з 15.06.2021 року по 15.11.2021 року).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 3.7. Договору оренди зазначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Перевіривши розрахунки пені, долучений позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості.

Щодо стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю, суд зазначає наступне.

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Невиконання наймачем обов`язку щодо поверненні речі є підставою для виникнення права наймодавця на застосування до наймача особливого виду майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, який полягає у сплаті наймачем, який прострочив виконання обов`язку щодо повернення речі, неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України.

При здійсненні оцінки правомірності заявлених вимог про стягнення неустойки в порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України суд враховує обставини невиконання орендарем зобов`язання щодо неповернення майна в контексті його добросовісної поведінки, як контрагента за договором оренди, та її впливу на обставини неповернення майна орендодавцеві зі спливом строку дії орендних правовідносин.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.10.2019 року у справі № 904/3315/18, Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13 грудня 2019 року у справі № 910/20370/17.

Між сторонами орендних правовідносин велося листування з приводу повернення майна.

17.05.2021 року листом № 18-02.2-1560 Регіональне відділення повідомило Орендаря про припинення вищезазначеного Договору та зобов`язало відповідача сплатити заборгованість з орендної плати та повернути державне майно.

24.05.2021 року наказом Регіонального відділення № 368 припинено Договір оренди з 20.05.2021 року.

Як свідчать матеріали справи, майно, після закінчення терміну дії договору не повернуто, об`єкт оренди продовжував перебувати у користуванні ФОП Борсук А.О. без будь-якої правової підстави до 01.11.2021 року.

Пунктом 10.10 Договору оренди визначено, якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна. Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у визначеному розмірі за користування Майном за час прострочення.

Пунктом 10.11 Договору оренди визначено, що взаємовідносини Сторін не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Приписами ч.1 та 2 ст. 551 ЦК України унормовано, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 3 ч. 1, ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1 ст. 614 ЦК України).

Неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин, і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог ст. 614 ЦК України.

Отже, підставою для застосування наслідків, визначених ч. 2 ст. 785 ЦК України, є, зокрема, встановлення судом обставин про те, що неповернення об`єкта оренди за договором у період після закінчення строку дії відбулося лише з вини самого орендаря (відповідача), який не повернув і не намагався повернути об`єкт оренди орендодавцю у визначений договором строк, а продовжив користування орендованим майном.

Водночас варто зауважити, що передбачена ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойка є подвійною платою за користування річчю за час прострочення, а не штрафною санкцією в розумінні ст. 230 ГК України.

Зазначені правові позиції висловлені у постановах КГС ВС від 13.02.2018 року у справі № 910/12949/16 та від 17.12.2018 року у справі N 906/1037/16.

Оскільки відповідач виконав обов`язок щодо повернення орендованого майна за актом приймання-передачі 01.11.2021 року, при цьому не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, що зумовлюють наявність правових підстав для нарахування відповідачу неустойки в розмірі подвійної плати за час прострочення повернення орендованого майна після закінчення договору оренди.

Відповідачем було заявлено про застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності в частині стягнення неустойки та пені.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, який долучений до матеріалів справи, що пеня в розмірі 338 грн 43 коп. виникла в період 31.08.2020 року по 17.05.2021 року, неустойка в розмірі 9 112 грн 35 коп. виникла за період з 15.06.2021 року по 15.11.2021 року.

Однак суд повторно зауважує, що передбачена ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойка є подвійною платою за користування річчю за час прострочення, а не штрафною санкцією в розумінні ст. 230 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справ, що позивач звернувся до суду з даним позовом до суду 12.11.2021 року, що підтверджується штампом АТ "Укрпошта" на конверті, в якому була надіслана дана позовна заява.

Таким чином, строк позовної давності можливо було б застосовувати до пені яка виникла 31.08.2020 року в розмірі 17 грн 04 коп. та до пені, яка виникла 30.10.2020 року в розмірі 20 грн 04 коп.

Однак, 11.03.2020 року у зв`язку з розповсюдженням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Вказаною постановою на всій території України запроваджено карантин в період з 12.03.2020 року по 03.04.2020 року. В подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239, від 20.05.2020 року № 392, від 22.07.2020 року № 641, від 26.08.2020 року № 760, від 13.10.2020 року № 956, від 09.12.2020 року № 1236, від 21.04.2021 року № 405, від 16.06.2021 року № 611, від 11.08.2021 року № 855, від 22.09.2021 року № 981 карантин неодноразово продовжувався. Постановою Кабінету Міністрів України № 981 від 22.09.2021 року строк дії карантину продовжено до 31.12.2021 року.

Законом України від 30.03.2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Вказаний закон набрав чинності 02.04.2020 року.

Таким чином, вищевказаним законом строк позовної давності, встановлений ст. ст.257, 258 ЦК України, продовжено на строк дії карантину.

З огляду на зазначене, посилання відповідача про сплив строку позовної давності щодо стягнення пені як на підставу для відмови у позові, судом визнаються необґрунтованими.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обставин об`єктивної неможливості використовувати ним орендоване приміщення у спірний період, так само як і доказів невикористання у спірному періоді відповідачем об`єкта оренди у зв`язку з обставинами, за які відповідач не відповідає.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочину в господарській діяльності та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання, яке полягає у несплаті за орендоване майно та його неповернення після закінчення дії Договору оренди порушило інтереси позивача, відтак останній правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Суд на підставі доказів, наданих позивачем, встановив факт перебування сторін у договірних відносинах та встановив факт порушення відповідачем прав позивача.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, судом встановлено факт припинення між сторонами правовідносин щодо оренди державного майна у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, а відтак позовні вимоги про виселення із орендованого майна, стягнення простроченої заборгованості з орендної плати та стягнення пені за порушення строків внесення орендних платежів, судом визнаються обґрунтованими.

Крім того, під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач зі спливом строку дії орендних правовідносин прострочив виконання обов`язку щодо повернення майна, повернув орендоване майно у листопаді 2021 року після відкриття провадження у даній справі, відтак позовні вимоги про стягнення неустойки у вигляді подвійної плати за користування майном за час такого прострочення, згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України, судом також визнаються обґрунтованими.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого витрати в зв`язку з розглядом справи складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 4 540 грн 00 коп.

За матеріалами справи позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 4 540 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 424 від 06.10.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.02.2022 року закрито провадження у справі № 918/1012/21 в частині позовних вимог про виселення відповідача із займаного приміщення частини коридору третього поверху навчального корпусу № 4 площею 15,0 кв.м., розташованого по вул. Чорновола, 41 у м. Рівне, що перебуває на балансі Національного університету водного господарства та природокористування, повернуто Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп., прийнято заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про збільшення позовних вимог.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог не впливає на розмір судового збору за означені майнові позовні вимоги про стягнення 15 187 грн 92 коп. та становить 2 270 грн 00 коп., який сплачено позивачем згідно з платіжним дорученням № 424 від 06.10.2021 року.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в сумі 2 270 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 119, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Борсук Аліси Олексіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, м. Рівне, вул. Петра Могили, буд. 24, ) 15 187 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят сім) грн 92 коп. (з яких - 5 737 (п`ять тисяч сімсот тридцять сім) грн 14 коп. - основний борг, 338 (триста тридцять вісім) грн 43 коп. - пеня, 9 112 (дев`ять тисяч сто дванадцять) грн 35 коп. - неустойка).

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Борсук Аліси Олексіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, м. Рівне, вул. Петра Могили, буд. 24, ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 04.03.2022 року.

Суддя Заголдна Я.В.