ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" березня 2022 р. Справа № 924/1277/20 (924/636/21)

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюк І.В., при секретарі судового засідання Б.С.Виноградов розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" Лозового Олександра Валентиновича в особі уповноваженої особи учасника адвоката Адвокатського бюро Юрія Савчука Савчука Юрія Миколайовича

про стягнення коштів в сумі 24285508, 19 грн., які були сплачені, як компенсація частини вартості предметів лізингу за договорами фінансового лізингу № 48АФ-13 від 02.04.2013 року, № 49АФ-13 від 02.04.2013 року, № 9АФ-14 від 14:03.2014 року, № 22АФ-14 від 27.03.2014 року, № 25Аф-14 від 27.03.2014 року, № 6АФ-15 від 11.03.2015 року, № 9АФ-15 від 11.03.2015 року, № 11АФ-15 від 11.03.2015 року, № 12АФ-15 від 11.03.2015 року, № 13АФ-15 від 11.03.2015 року, № 14АФ-15 від 11.03.2015 року, № 15АФ-15 від 11.03.2015 року, № 26АФ-15 від 28.04.2015 та включити їх до ліквідаційної маси ТзОВ "Серединецьке"

(в межах справи № 924/1277/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке")

Представники учасників справи: не з`явились

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2021 прийнято відмову від позову ТзОВ "Серединецьке", викладену у заяві від 20.10.2021 у справі № 924/1277/20 (924/636/21); закрито провадження у справі № 924/1277/20 (924/636/21) за позовом (вих. № 18/06-21/924/1277/20 від 18.06.2021) ТзОВ "Серединецьке". Повернуто ТзОВ "Серединецьке" з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 182141,31 грн., сплачений згідно платіжного доручення № 124 від 07.07.2021.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021р. постановлено: Апеляційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" Лозового Олександра Валентиновича в особі уповноваженої особи учасника адвоката Адвокатського бюро Юрія Савчука Савчука Юрія Миколайовича задоволити. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 20 жовтня 2021 року у справі №924/1277/20 (924/636/21) скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким: "Не приймати відмову від позову товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", викладену в заяві від 20.10.2021 у справі № 924/1277/20(924/636/21)." Справу № 924/1277/20(924/636/21) направити до Господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2022р. справу №924/1277/20 (924/636/21) передано на розгляд судді І.В. Заярнюк.

Ухвалою суду від 31.01.2022р. прийнято справу №924/1277/20 (924/636/21) до свого провадження. Засідання у справі №924/1277/20 (924/636/21) призначене на 15 год. 30 хв. 01 березня 2022 р.

Представник відповідача (кредитора) подав суду клопотання про закриття провадження у справі, у якому наголошено, що ТОВ «Серединецьке» 05.05.2020 звернулося до Господарського суду Дніпропетровської об ласті з позовом, у якому просило суд стягнути з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Середине цьке» кошти, які компенсують частину вартості предметів лізингу в сумі 77 021 588,33 (сі мдесят сім мільйонів двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят вісім, 33) грн за договорами фінансового лізингу № 48АФ-13 від 02.04.2013, № 49АФ-13 від 02.04.2013, № 9АФ-14 від 14.03.2014, № 22АФ-14 від 27.03.2013, № 25АФ-14 від 27.03.2014, № 6АФ-15 від 11.03.2015, № 9АФ-15 від 11.03.2015, № 11АФ-15 від 11.03.2015, № 12АФ-15 від 11.03.2015, № 13АФ-15 від 11.03.2015, № 14АФ-15 від 11.03.2015, № 15АФ-15 від 11.03.2015, № 26АФ-15 від 28.04.2015, кладеними між ТОВ «Серединецьке» і ТОВ «Агротек». Правовою підставою позовних вимог вказує ч. 2 ст. 693 Цивіль ного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2020 у справі № 904/2357/20 позов задоволено частково. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2020 у справі № 904/2357/20, зокрема: стягнуто з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Серединецьке» 40 618 120,31 (сорок мі льйонів шістсот вісімнадцять тисяч сто двадцять, 31) грн як коштів, сплачених як компенсація частини вартості предметів лізингу за договорами фінансового лізингу № 48АФ-13 від 02.04.2013, № 49АФ-13 від 02.04.2013, № 9АФ-14 від 14.03.2014, № 22АФ-14 від 27.03.2013, № 25АФ-14 від 27.03.2014, № 6АФ-15 від 11.03.2015, № 9АФ- 15 від 11.03.2015, № 11АФ-15 від 11.03.2015, № 12АФ-15 від 11.03.2015, № 13АФ-15 від 11.03.2015, № 14АФ-15 від 11.03.2015, № 15АФ-15 від 11.03.2015, № 26АФ-15 від 28.04.2015. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2021 у справі № 904/2357/20, закрито касаційне провадження у справі № 904/2357/20; стягнуто з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Серединецьке» 52 951 329,60 (п`ятдесят два мільйони дев`ятсот п`ятдесят одна тисяча триста двадцять дев`ять, 60) грн кош тів, сплачених як компенсація частини вартості предметів лізингу за договорами фі нансового лізингу № 48АФ-13 від 02.04.2013, № 49АФ-13 від 02.04.2013, № 9АФ-14 від 14.03.2014, № 22АФ-14 від 27.03.2013, № 25АФ-14 від 27.03.2014, № 6АФ-15 від 11.03.2015, № 9АФ-15 від 11.03.2015, № 11АФ-15 від 11.03.2015, № 12АФ-15 від 11.03.2015, № 13АФ-15 від 11.03.2015, № 14АФ-15 від 11.03.2015, № 15АФ-15 від 11.03.2015, № 26АФ-15 від 28.04.2015.

Далі, ТОВ «Серединецьке» 18.06.2021 звернулось до Господарського суду Хмельницької об ласті з позовом, у якому просить суд стягнути з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Середине цьке» кошти, які компенсують частину вартості предметів лізингу в сумі 24 285 508,19 (два дцять чотири мільйони двісті вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот вісім, 19) грн за договорами фінансового лізингу Ns 48АФ-13 від 02.04.2013, № 49АФ-13 від 02.04.2013, № 9АФ-14 від 14.03.2014, № 22АФ-14 від 27.03.2013, № 25АФ-14 від 27.03.2014, № 6АФ-15 від 11.03.2015, № 9АФ-15 від 11.03.2015, № 11АФ-15 від 11.03.2015, № 12АФ-15 від 11.03.2015, № 13АФ15 від 11.03.2015, № 14АФ-15 від 11.03.2015, № 15АФ-15 від 11.03.2015, № 26АФ-15 від 28.04.2015, кладеними між ТОВ «Серединецьке» і ТОВ «Агротек». Правовою підставою позовних вимог вказує ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК. Таким чином, на думку відповідача, позивачем заявлено вимогу, що стосується тих самих сторін, того самого пре дмет й тих самих підстав, що є підставою для закриття провадження

Позивачем подано у матеріали справи заперечення на клопотання ТОВ «Агротек» від 10 лютого 2022 року про закриття провадження у справі №924/1277/20 (924/636/21). У запереченні наголошено, що у спорі, який розглядався судами по справі №904/2357/20 Господарським судом Дніпропетровської області було задоволено позовні вимоги повністю та враховано правові позиції Верховного Суду щодо доказів про наявність права вимоги. Однак, апеляційною інстанцією та касаційною інстанцією взято до уваги лише докази, що підтверджували перерахунок коштів, однак не зроблено висновок, що ТОВ «Серединецьке» не має права вимагати від ТОВ «Агротек» у стягненні решти суми. А тому доводи, які викладенні у клопотанні про закриття провадження у справ є не обґрунтованими, а справі №904/1277/20 (924/636/21) підлягає розгляду по суті.

Повноважні представники сторін в судове засідання не з`явились, додаткові заяви та клопотання на адресу суду не надіслали.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 924/1277/20 (924/636/21) з огляду на наступне.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч.3 ст. 231 ГПК України).

Отже, закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Крім того, заборона розгляду тотожного позову випливає і з принципу правової визначеності.

Так, з рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" вбачається, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

У даному разі, суд зазначає, що у пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (заява №3236/03) від 03.04.2008 року, суд нагадує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Серединецьке" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "Агротек" про стягнення 77 021 588,33 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконання умов договорів фінансового лізингу №48АФ-13 від 02.04.2013, №49АФ-13 від 02.04.2013, №9АФ-14 від 14.03.2014, №22АФ-14 від 27.03.2013, №25АФ-14 від 27.03.2014, №6АФ-15 від 11.03.2015, №9АФ-15 від 11.03.2015, №11АФ-15 від 11.03.2015, №12АФ-15 від 11.03.2015, №13АФ-15 від 11.03.2015, №14АФ-15 від 11.03.2015, №15АФ-15 від 11.03.2015, №26АФ-15 від 28.04.2015 у період з 02.04.2013 по 30.03.2018 позивач сплачував лізингові платежі, які включали в себе відшкодування вартості майна, переданого в лізинг, та винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно. В лютому та липні 2019 року лізингодавець в односторонньому порядку розірвав названі договори та на підставі виконавчих написів нотаріуса вилучив у позивача майно (сільськогосподарську техніку), що було предметом лізингу. Посилаючись на те, що внаслідок розірвання договорів у відповідача відсутній обов`язок щодо передання об`єктів лізингу у власність лізингоодержувача, а у позивача - обов`язок щодо сплати вартості цього майна, вважає, що сплачені платежі як відшкодування вартості майна підлягають поверненню лізингоодержувачу. Правовою підставою позовних вимог вказує частину другу статті 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

05.06.2020 позивач подав заяву про зміну предмета позову, в якій позовні вимоги виклав в такій редакції: визнати недійсним пункт 9.3 договорів фінансового лізингу №48АФ-13 від 02.04.2013, №49АФ-13 від 02.04.2013, №9АФ-14 від 14.03.2014, №22АФ-14 від 27.03.2013, №25АФ-14 від 27.03.2014 та пункт 8.3 договорів фінансового лізингу №6АФ-15 від 11.03.2015, №9АФ-15 від 11.03.2015, №11АФ-15 від 11.03.2015, №12АФ-15 від 11.03.2015, №13АФ-15 від 11.03.2015, №14АФ-15 від 11.03.2015, №15АФ-15 від 11.03.2015, №26АФ-15 від 28.04.2015, які укладені ТОВ «Агротек» та ТОВ «Серединецьке»; стягнути з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Серединецьке» кошти, які компенсують частину вартості предметів лізингу, в сумі 77 021 588,33 грн за договорами фінансового лізингу №48АФ-13 від 02.04.2013, №49АФ-13 від 02.04.2013, №9АФ-14 від 14.03.2014, №22АФ-14 від 27.03.2014, №25АФ-14 від 27.03.2014, №6АФ-15 від 11.03.2015, №9АФ-15 від 11.03.2015, №11АФ-15 від 11.03.2015, №12АФ-15 від 11.03.2015, №13АФ-15 від 11.03.2015, №14АФ-15 від 11.03.2015, №15АФ-15 від 11.03.2015, №26АФ-15 від 28.04.2015, укладеними ТОВ «Агротек» та ТОВ «Серединецьке».

Вимоги щодо визнання недійсними пунктів 9.3 та 8.3 договорів фінансового лізингу обґрунтовано тим, що визначене договором право на утримання лізингодавцем сплачених лізингоодержувачем сум як штрафних санкцій за дострокове розірвання договору суперечить положенням статей 230, 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 549, 611, 614, 653 ЦК України, а умови щодо неповернення всіх лізингових платежів положенням частини другої статті 693 ЦК України, яка містить імперативну норму щодо повернення суми попередньої оплати покупцю у разі не передання товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2020 у справі №904/2357/20 позов задоволено частково: визнано недійсним пункт 9.3 в частині умов Договорів щодо утримання ТОВ «Агротек» на свою користь сум, що сплачені за Договорами як лізингові платежі та авансовий платіж, у разі дострокового розірвання, припинення, відмови від Договорів фінансового лізингу №48АФ-13 від 02.04.2013, №49АФ-13 від 02.04.2013, №9АФ-14 від 14.03.2014, №22АФ-14 від 27.03.2013, №25АФ-14 від 27.03.2014 та пункт 8.3 в частині умов Договорів щодо утримання ТОВ «Агротек» на свою користь сум, що сплачені за Договорами як лізингові платежі та авансовий платіж, у разі дострокового розірвання, припинення, відмови від Договорів фінансового лізингу №6АФ-15 від 11.03.2015, №9АФ-15 від 11.03.2015, №11АФ-15 від 11.03.2015, №12АФ-15 від 11.03.2015, №13АФ-15 від 11.03.2015, №14АФ-15 від 11.03.2015, №15АФ-15 від 11.03.2015, №26АФ-15 від 28.04.2015, які укладені ТОВ «Агротек» та ТОВ «Серединецьке»; стягнуто з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Серединецьке» кошти, які компенсують частину вартості предметів лізингу, в сумі 77 021 588,33 грн за договорами фінансового лізингу №48АФ-13 від 02.04.2013, №49АФ-13 від 02.04.2013, №9АФ-14 від 14.03.2014, №22АФ-14 від 27.03.2014, №25АФ-14 від 27.03.2014, №6АФ-15 від 11.03.2015, №9АФ-15 від 11.03.2015, №11АФ-15 від 11.03.2015, №12АФ-15 від 11.03.2015, №13АФ-15 від 11.03.2015, №14АФ-15 від 11.03.2015, №15АФ-15 від 11.03.2015, №26АФ-15 від 28.04.2015, укладеними ТОВ «Агротек» та ТОВ «Серединецьке»; в решті вимог позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Серединецьке» 736 751,00 грн судового збору.

Судове рішення мотивовано тим, що оспорювані умови договору не відповідають положенням статей 230, 231 ГК України, статей 653, 693, 806 ЦК України, також суд прийшов до висновку, що позовна давність щодо цих вимог не спливла. Також судом встановлено, що позивачем доведена сплата лізингових платежів як відшкодування вартості майна в сумі 2856883,84 доларів США, що за курсом на 05.05.2020 становить 77 021 588,33 грн, факт розірвання спірних договорів фінансового лізингу та вилучення об`єктів лізингу у лізингоодержувача на підставі виконавчих написів нотаріуса. В зв`язку з чим у лізингодавця відсутній обов`язок щодо передачі об`єктів лізингу у власність лізингоодержувача, а сплачені за договорами кошти як відшкодування вартості майна за своєю суттю є попередньою оплатою за товар, тому підлягають поверненню покупцю відповідно до положень частини другої статті 693 ЦК України.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2020 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2020 у справі №904/2357/20 в частині визнання недійсним пункту 9.3. в частині умов Договорів щодо утримання ТОВ "Агротек" на свою користь сум, що сплачені за Договорами як лізингові платежі та авансовий платіж, у разі дострокового розірвання, припинення, відмови від Договорів фінансового лізингу №48АФ-13 від 02.04.2013, №49АФ-13 від 02.04.2013, №9АФ-14 від 14.03.2014, № 22АФ-14 від 27.03.2013, №25АФ-14 від 27.03.2014, та пункту 8.3 в частині умов Договорів щодо утримання ТОВ "Агротек" на свою користь сум, що сплачені за Договорами як лізингові платежі та авансовий платіж, у разі дострокового розірвання, припинення, відмови від Договорів фінансового лізингу №6АФ-15 від 11.03.2015 , №9АФ-15 від 11.03.2015, №11АФ-15 від 11.03.2015, №12АФ-15 від 11.03.2015, №13АФ-15 від 11.03.2015, №14АФ-15 від 11.03.2015, №15АФ-15 від 11.03.2015, №26АФ-15 від 28.04.2015, які укладені ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" скасовано.

Змінено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2020 у справі №904/2357/20 в частині визначення суми коштів, які компенсують частину вартості предметів лізингу, та розподілу судових витрат, у зв`язку з чим частина 3 резолютивної частини рішення викладена у такій редакції: "Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" (49083, м. Дніпро, вул. Собінова, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (30440, Хмельницька область, Шепетівський район, село Мокіївці, вулиця Дорожня, буд.4, ) кошти, сплачені як компенсація частини вартості предметів лізингу за договорами фінансового лізингу №48АФ-13 від 02.04.2013 року, № 49АФ-13 від 02.04.2013 року, № 9АФ-14 від 14.03.2014 року, № 22АФ-14 від 27.03.2014 року, № 25АФ-14 від 27.03.2014 року, № 6АФ-15 від 11.03.2015 року, № 9АФ-15 від 11.03.2015 року, № 11АФ-15 від 11.03.2015 року, № 12АФ-15 від 11.03.2015 року, № 13АФ-15 від 11.03.2015 року, № 14АФ-15 від 11.03.2015 року, № 15АФ-15 від 11.03.2015 року, № 26АФ-15 від 28.04.2015 - в сумі 40 618 120,31 грн (сорок мільйонів шістсот вісімнадцять тисяч сто двадцять грн 31 коп), витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви - 389921,00 грн (триста вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять одну грн 00 коп), про що видати наказ". В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з ТОВ "Серединецьке" на користь ТОВ "Агротек" витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги - 518 668,50 грн.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині стягнення коштів в повному розмірі та дійшов висновку, що позивачем підтверджені належними та допустимими доказами вимоги в сумі 40 618 120,31 грн, які підлягають задоволенню, а в решті позову слід відмовити.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2021 у справі № 904/2357/20, закрито касаційне провадження у справі № 904/2357/20; стягнуто з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Серединецьке» 52 951 329,60 (п`ятдесят два мільйони дев`ятсот п`ятдесят одна тисяча триста двадцять дев`ять, 60) грн кош тів, сплачених як компенсація частини вартості предметів лізингу за договорами фі нансового лізингу № 48АФ-13 від 02.04.2013, № 49АФ-13 від 02.04.2013, № 9АФ-14 від 14.03.2014, № 22АФ-14 від 27.03.2013, № 25АФ-14 від 27.03.2014, № 6АФ-15 від 11.03.2015, № 9АФ-15 від 11.03.2015, № 11АФ-15 від 11.03.2015, № 12АФ-15 від 11.03.2015, № 13АФ-15 від 11.03.2015, № 14АФ-15 від 11.03.2015, № 15АФ-15 від 11.03.2015, № 26АФ-15 від 28.04.2015.

Далі, ТОВ «Серединецьке» 18.06.2021 звернулось до Господарського суду Хмельницької об ласті з позовом, у якому просить суд стягнути з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Середине цьке» кошти, які компенсують частину вартості предметів лізингу в сумі 24 285 508,19 (два дцять чотири мільйони двісті вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот вісім, 19) грн за договорами фінансового лізингу Ns 48АФ-13 від 02.04.2013, № 49АФ-13 від 02.04.2013, № 9АФ-14 від 14.03.2014, № 22АФ-14 від 27.03.2013, № 25АФ-14 від 27.03.2014, № 6АФ-15 від 11.03.2015, № 9АФ-15 від 11.03.2015, № 11АФ-15 від 11.03.2015, № 12АФ-15 від 11.03.2015, № 13АФ15 від 11.03.2015, № 14АФ-15 від 11.03.2015, № 15АФ-15 від 11.03.2015, № 26АФ-15 від 28.04.2015, кладеними між ТОВ «Серединецьке» і ТОВ «Агротек».

Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконання умов договорів фінансового лізингу № 48АФ-13 від 02.04.2013, No 49АФ-13 від 02.04.2013, № 9АФ-14 від 14.03.2014, № 22АФ-14 від 27.03.2013, № 25АФ-14 від 27.03.2014, № 6АФ-15 від 11.03.2015, № 9АФ-15 від 11.03.2015, № 11АФ-15 від 11.03.2015, № 12АФ-15 від 11.03.2015, № 13АФ-15 від 11.03.2015, № 14АФ-15 від 11.03.2015, № 15АФ-15 від 11.03.2015, № 26АФ-15 від 28.04.2015 у період з 02.04.2013 по 30.03.2018 позивач сплачував лізингові платежі, які включали в себе відшко дування вартості майна, переданого в лізинг, та винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно. В лютому та липні 2019 року лізингодавець в односторонньому порядку ро зірвав названі договори та на підставі виконавчих написів нотаріуса вилучив у позивача майно (сільськогосподарську техніку), що було предметом лізингу. Посилаючись на те, що внаслідок розірвання договорів у відповідача відсутній обов`язок щодо передання об`єктів лізингу у власність лізингоодержувача, а у позивача - обов`язок щодо сплати вартості цього майна, вважає, що сплачені платежі як відшкодування вартості майна підлягають повер ненню лізингоодержувачу. Правовою підставою позовних вимог вказує ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК.

Як вбачається із наведеного предметом позову як у вирішеній касаційним судом справі № 904/2357/20 та справою № 924/636/21, що розгля дається, є стягнення з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Серединецьке» грошової суми як компенсація частини вартості предметів лізингу за договорами фінансового лізингу № 48АФ-13 від 02.04.2013, № 49АФ-13 від 02.04.2013, № 9АФ-14 від 14.03.2014, № 22АФ-14 від 27.03.2013, № 25АФ-14 від 27.03.2014, № 6АФ-15 від 11.03.2015, № 9АФ-15 від 11.03.2015, № 11АФ-15 від 11.03.2015, № 12АФ15 від 11.03.2015, № 13АФ15 від 11.03.2015, № 14АФ-15 від 11.03.2015, № 15АФ-15 від 11.03.2015, № 26АФ-15 від 28.04.2015. Тобто пре дмет позову у справі № 924/636/21 є тотожним до предмету позову у справі № 904/2357/20. При цьому, касаційне провадження у справі № 904/2357/20 закрито, а грошову суму стяг нуто з ТОВ «Агротек» на користь ТОВ «Серединецьке».

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що ствер джують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нор мами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Як вбачається із наведеного позовні вимоги мотиво вано тим, що на виконання умов договорів фінансового лізингу № 48АФ-13 від 02.04.2013, № 49АФ-13 від 02.04.2013, № 9АФ-14 від 14.03.2014, № 22АФ-14 від 27.03.2013, № 25АФ-14 від 27.03.2014, № 6АФ-15 від 11.03.2015, № 9АФ-15 від 11.03.2015, № 11АФ-15 від 11.03.2015, № 12АФ-15 від 11.03.2015, № 13АФ-15 від 11.03.2015, № 14АФ-15 від 11.03.2015, № 15АФ-15 від 11.03.2015, № 26АФ-15 від 28.04.2015 у період з 02.04.2013 по 30.03.2018 позивач сплачував лізингові платежі, які включали в себе відшкодування вартості майна, переданого в лізинг, та винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно. В лютому та липні 2019 року лізингодавець в односторонньому порядку розірвав названі договори та на підставі виконавчих написів нотаріуса вилучив у позивача майно (сільськогосподарську те хніку), що було предметом лізингу. Посилаючись на те, що внаслідок розірвання договорів у відповідача відсутній обов`язок щодо передання об`єктів лізингу у власність лізингоодер- жувача, а у позивача - обов`язок щодо сплати вартості цього майна, вважає, що сплачені платежі як відшкодування вартості майна підлягають поверненню лізингоодержувачу.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідно син між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола до казів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Правовою підставою позовних вимог вказує ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК. Однак, відповідно до право вої позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові у справі від 02.03.2016 № 6-3090цс15, кондикція може застосовуватись або як са мостійний спосіб захисту на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК, або як субсидіарний спосіб захисту відповідно до ч. 3 ст. 1212 ЦК, якщо власник майна позбавлений можливості захистити своє право за допомогою реституції або віндикації.

Таким чином, подання позивачем нового позову про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято рішенням господарським судом у справі № 904/2357/20, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання досягти нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд зазначає про те, що розгляд позовних вимог у справі № 924/1277/20 (924/636/21) буде мати наслідком порушення принципу res judicata - остаточності рішень суду , оскільки розглядаючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" суду слід буде здійснити переоцінку обставин, які встановлені судовим рішенням яке набрало законної сили у справі № 904/2357/20.

Очевидно, що в силу наведеного вище принципу такий перегляд є неприпустимим.

Таким чином, враховуючи наявність рішення суду, що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, з наданням правової оцінки у такому рішенні обставинам та підставам позову, заявленим у даній справі, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі № 924/1277/20 (924/636/21) в порядку п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" про вимоги частини 3 статті 231 ГПК України, згідно якої у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 175, 185, 231, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 924/1277/20 (924/636/21) задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 924/1277/20 (924/636/21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" Лозового Олександра Валентиновича в особі уповноваженої особи учасника адвоката Адвокатського бюро Юрія Савчука Савчука Юрія Миколайовича про стягнення коштів в сумі 24285508, 19 грн., які були сплачені, як компенсація частини вартості предметів лізингу за договорами фінансового лізингу № 48АФ-13 від 02.04.2013 року, № 49АФ-13 від 02.04.2013 року, № 9АФ-14 від 14:03.2014 року, № 22АФ-14 від 27.03.2014 року, № 25Аф-14 від 27.03.2014 року, № 6АФ-15 від 11.03.2015 року, № 9АФ-15 від 11.03.2015 року, № 11АФ-15 від 11.03.2015 року, № 12АФ-15 від 11.03.2015 року, № 13АФ-15 від 11.03.2015 року, № 14АФ-15 від 11.03.2015 року, № 15АФ-15 від 11.03.2015 року, № 26АФ-15 від 28.04.2015 та включити їх до ліквідаційної маси ТзОВ "Серединецьке" (в межах справи № 924/1277/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке").

3. Ухвалу надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Ухвала, відповідно до ст. 235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її оголошення, та може бути оскаржена до апеляційного суду в порядку та строки, визначенні статтями 256, 257 ГПК України.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 9 прим.рек. з повід.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Серединецьке"

вул. Дорожня, 4,Мокіївці,Шепетівський район, Хмельницька область,30440

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек"

вул. Собінова, 1,Дніпро,49083

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон"

проспект Слобожанський, 31Д,Дніпро,49083

4. Хмельницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів

Грушевського,87,Хмельницький,Хмельницька область,29000

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна"

вул. Рибальська, 22,Київ11,Центральна Частина Києва, Київ,01011

6. Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЗТ МИРНЕ"

вул. Тиха, буд. 24,Дністрівка,Кельменецький район, Чернівецька область,60141

7. Арбітражний керуючий Бондарчук Олександр Петрович

б-р. Катеринославський, 2, ТДК "Босфор", офіс 610,м. Дніпро,49044

8. Товариство з обмеженою відповідальністю "ФГ Тракт"

вул. Першого Травня, 2,Михайлівці,Красилівський район, Хмельницька область,31073

9. ОСОБА_1

АДРЕСА_1 АДРЕСА_2