ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Справа № 915/1384/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

за участі секретаря Кнауб А.А.

та представників сторін:

від позивача ? Хілько А.В.;

від відповідача ? Свернюк С.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу № 915/1384/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна",

вул. Кольорова, 7, м. Запоріжжя, 69084,

;

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом",

в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція",

промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001;

;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 30452 грн. 07 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Елтранс Україна" пред?явлено позов про стягнення з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" (далі ? ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЮУ АЕС") грошових коштів у загальній сумі 1502236 грн. 01 коп., із яких: 1490820 грн. ? основний борг; 9925 грн. 19 коп. ? 3 % річних; 1490 грн. 82 коп. ? інфляційні втрати, ? з посиланням на неналежне виконання ВП "ЮУ АЕС" зобов?язань за укладеним з позивачем договором від 04.01.2021 № 53-123-01-21-06685 на постачання товару, а саме, зобов?язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого утворилася заборгованість у спірній сумі, на яку позивачем здійснені нарахування в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивач також просить про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат.

За такими вимогами ухвалою від 20.09.2021 відкрито провадження в даній справі, вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження у розумний строк, тривалість якого обумовлюється запровадженням в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу "COVID-19" та введенням Урядом України протиепідемічних заходів, а також призначено підготовче засідання на 20.10.2021.

Ухвалою від 20.10.2021, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження у справі; підготовче засідання відкладено на 21.12.2021.

Ухвалою від 21.12.2021, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2022.

ВП "ЮУ АЕС" у відзиві від 20.10.2021 позовні вимоги не визнав з посиланням на те, що основна заборгованість у сумі 1490820 грн. повністю погашена у відповідності до платіжних доручень від 28.09.2021 № УПТК/1923, від 30.09.2021 № УПТК/1956 та від 30.09.2021 № УПТК/1996.

Крім того, на думку відповідача, ТОВ "Елтранс Україна" виконані нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за некоректні періоди, а саме, починаючи з 19.06.2021, тоді як прострочення оплати виникло лише з 10.07.2021.

Відповідач також зазначив про те, що на даний час ринок електроенергії перебуває у кризовому стані; в умовах функціонування нового ринку електричної енергії існує надвелика заборгованість ДП "Гарантований покупець" перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за відпущену електричну енергію. У зв?язку зі значним зростанням простроченої заборгованості ДП "Гарантований покупець" та суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії виникла криза неплатежів, що, у свою чергу, призвело до порушення строків виконання зобов?язань ВП "ЮУ АЕС" за договорами, зокрема, і за договором від 04.01.2021 № 53-123-01-21-06685.

Викладені обставини відповідач вважає такими, що свідчать про відсутність його вини у порушенні умов договору, як підстави для відповідальності, у зв?язку з чим просить відмовити у задоволенні позову в даній справі.

ТОВ "Елтранс Україна" у заяві від 08.11.2021 про зменшення позовних вимог підтвердило погашення ВП "ЮУ АЕС" основного боргу в сумі 1490820 грн. та зазначило, що просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів у загальній сумі 30452 грн. 07 коп., із якої: 14073 грн. 96 коп. ? 3 % річних за загальний період прострочення 19.06-01.11.2021; 16378 грн. 11 коп. ? інфляційні втрати за загальний період прострочення липень-вересень 2021 року.

Інших документів по суті справи від сторін не надійшло.

Вислухавши представників сторін, які наполягали на доводах, викладених у поданих сторонами відповідних документах по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Сторонами у справі укладено договір від 04.01.2021 № 53-123-01-21-06685 на постачання товару (далі - договір), згідно умов якого ТОВ "Елтранс Україна" (постачальник) зобов?язалося передати ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЮУ АЕС" (покупцю), а покупець ? прийняти і сплатити товар ? код CPV 31680000-6 Електричне приладдя та супутні товари до електричного обладнання (Шафа реєстратора) (далі ? товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (додаток до договору № 1), що є невід?ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару ? не раніше 2020 року. Загальна вартість товару є твердою та складає 1490820 грн. з ПДВ (п.п. 1.1, 2.1 договору).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно;

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про довірчі послуги", у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- документ, який підтверджує якість товару (паспорт або сертифікат, тощо).

Датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3 договору).

У відповідності до п. 5.1 договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС" СОУ НАЕК 038:2017 (даний стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти НАЕК "Енергоатом".

Пунктом 2.2 договору визначено, що оплата за ним відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього договору; пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Сторонами погоджено, що договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2021 включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов?язань ? до повного їх виконання. Продовження строку дії договору можливе до його закінчення, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору та виконання діючих зобов?язань (п.п. 12.1-12.2 договору).

До договору сторонами укладено специфікацію № 1, в якій погоджено поставку товарів загальною вартістю 1490820 грн. з ПДВ, їх найменування, кількість та характеристики.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу визначений специфікацією № 1 товар згідно видаткової накладної від 13.04.2021 № 37 на суму 1490820 грн. з ПДВ та товарно-транспортної накладної від 13.04.2021 № Р37 (а.с. 8-9).

Отже, в даному випадку датою постачання товару, у відповідності до положень п. 3.3 договору, є 13.04.2021 (якою датовано товарно-транспортну накладну та видаткову накладну).

На виконання п. 3.2 договору позивачем подано та зареєстровано відповідну податкову накладну в ЄРПН 30.04.2021, що підтверджується поданим відповідачем витягом від 16.08.2021 № 41 з ЄРПН (а.с. 59).

Як зазначалося вище, згідно п. 2.2 договору, відповідач мав оплатити отриманий товар на протязі 45 робочих днів після постачання товару та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього договору.

У відповідності до п. 3.2 договору з товаром постачальник надає покупцю, зокрема, електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про довірчі послуги" у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Отже, в даному випадку перебіг строку оплати поставленого за договором товару мав розпочатися не раніше реєстрації позивачем відповідної податкової накладної в ЄРПН, тобто, не раніше 30.04.2021.

Таким чином, оплата товару за договором мала бути проведеною відповідачем у строк до 09.07.2021 (30.04.2021 + 45 р.д.).

У зв?язку з неоплатою відповідачем поставленого товару у визначений в договорі строк ТОВ "Елтранс Україна" направлено відповідачу претензію від 04.08.2021 № 1/37 про сплату заборгованості за договором та 3 % річних, що підтверджується відповідними описом вкладення та поштовою накладною (а.с. 10-11).

Після відкриття провадження в даній справі ВП "ЮУ АЕС" погашено заборгованість за договором згідно платіжних доручень від 28.09.2021 № УПТК/1923 на суму 500000 грн., від 30.09.2021 № УПТК/1956 на суму 500000 грн. та від 30.09.2021 № УПТК/1996 на суму 490820 грн. (а.с. 60-61).

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, отримані товари ВП "ЮУ АЕС" оплачені з простроченням, внаслідок чого у ТОВ "Елтранс Україна" виникло право на стягнення з відповідача нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Викладені підстави зумовили звернення позивача до суду з позовом у даній справі (з урахуванням зменшення позовних вимог).

Господарським законодавством передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов?язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов?язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 ГК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов?язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суб?єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони (ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, указує на те, що заборгованість за договором виникла внаслідок скрутного фінансового становища ВП "ЮУ АЕС" та фінансової кризи неплатежів, що свідчить про відсутність вини відповідача та відсутність підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому ВП "ЮУ АЕС" посилається на положення ст. 218 ГК України.

Щодо указаних тверджень відповідача суд приходить до такого.

Умовами договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов?язань за цим договором унаслідок настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили, такі як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої владні підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладання даного договору. Наявність форс-мажорних обставин засвідчується відповідним документом, виданим ТПП України/регіональною ТПП або іншим уповноваженим органом, відповідно до законодавства України. Сторона, що зазнала дії форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов?язань за договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність, протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням протягом 10 днів відповідного підтверджуючого документа. Про закінчення дії форс-мажорних обставин сторона, яка зазнала їх впливу, письмово в 5-денний строк повідомляє другу сторону. Якщо форс-мажорні обставини діють більше 3-х місяців, сторони мають право розірвати договір, уклавши про це відповідну угоду (п.п. 7.1-7.3 договору).

Такі умови договору кореспондуються з положеннями законодавства, згідно яких підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов?язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб?єкт господарювання за порушення господарського зобов?язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов?язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов?язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов?язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 218 ГК України).

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов?язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов?язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов?язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов?язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За приписами ч. 4 ст. 219 ГК України сторони зобов?язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов?язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

У відповідності до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України (ТПП), зокрема: засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб?єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб?єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб?єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об?єктивно унеможливлюють виконання зобов?язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов?язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").

За результатами розгляду документів ТПП України/регіональна ТПП видає сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом (п.п. 3.3, 6.11 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України

від 15.07.2014 № 40(3)).

Із змісту викладених положень договору та законодавства випливає, що належним доказом настання форс-мажорних обставин є виданий певному суб?єкту господарювання сертифікат ТПП про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили); при цьому для посилання на відповідні обставини відповідач мав повідомити іншу сторону про початок та кінець дії таких обставин, надавши відповідний доказ ? сертифікат (довідку) ТПП.

В даному випадку відповідачем не подано суду доказів на підтвердження направлення ТОВ "Елтранс Україна" повідомлення про настання обставин, передбачених пунктом 7.1 договору, зокрема, форс-мажорних обставин з відповідним доказом ? сертифікатом ТПП.

Інших положень, які передбачали б можливість відстрочення виконання договірних зобов?язань з оплати поставленого товару договір не містить.

Цивільним законодавством визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Ураховуючи викладене, суд визнає доведеним, що ВП "ЮУ АЕС" порушені договірні зобов?язання щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого у ТОВ "Елтранс Україна" виникло право на стягнення з відповідача нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Судом встановлено, що нарахування 3 % річних здійснене позивачем на суму простроченої заборгованості по видатковій накладній від 13.04.2021 № 37 на суму 1490820 грн. (з урахуванням здійснених відповідачем погашень) за загальний період 19.06-01.11.2021, а нарахування інфляційних втрат ? за загальний період липень-вересень 2021 року.

Виконаний позивачем розрахунок інфляційних втрат за період липень-вересень 2021 року у сумі 16378 грн. 11 коп. суд визнає вірним, а указану суму ? підлягаючою до стягнення з відповідача.

Разом із тим, позивачем невірно визначено період нарахування 3 % річних.

Так, як визначено судом вище, оплата товару за договором мала бути проведеною відповідачем у строк до 09.07.2021, а тому нарахування за прострочення оплати за договором можливо здійснювати з 10.07.2021.

Судом за допомогою програми "IpLex" здійснено перерахунок 3% річних за загальний період 10.07-01.11.2021, і вони склали загальну суму 11500 грн. 77 коп., а тому саме цю суму належить стягнути з відповідача.

Перioд заборгованостіСума заборгованості3% річних
10.07.2021 - 28.09.0.009925.19
28.09.2021 - 30.09..00244.31
30.09.2021 - 01.11..001331.27
Разом по періодах2972460.0011500.77

З урахуванням викладеного, стягненню з відповідача підлягають грошові кошти у загальній сумі 27878 грн. 88 коп., із яких: 11500 грн. 77 коп. - 3 % річних; 16378 грн. 11 коп. - інфляційні втрати.

Отже, позов, з урахуванням зменшення позовних вимог, належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат з оплати судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру має бути сплаченим судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем оплачено первісні позовні вимоги в даній справі щодо стягнення грошових коштів у загальній сумі 1502236 грн. 01 коп. судовим збором згідно платіжного доручення від 08.09.2021 № 217 на суму 22533 грн. 55 коп., що відповідає приписам ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

У подальшому позивачем зменшено позовні вимоги до суми 30452 грн. 07 коп.; судом визнано обґрунтованими позовні вимоги ТОВ "Елтранс Україна" в загальній сумі 27878 грн. 88 коп., яка має бути оплачена судовим збором в сумі 2270 грн., а тому таку суму судового збору належить стягнути з відповідача.

Щодо вимог позивача про стягнення з ВП "ЮУ АЕС" грошових коштів на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги, суд приходить до такого.

Згідно поданого позивачем разом із позовною заявою попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, витрати ТОВ "Елтранс Україна" на одержання професійної правничої допомоги склали 30000 грн.

У подальшому ТОВ "Елтранс Україна" подано клопотання від 14.02.2022 про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 30000 грн., до якого додані документи на підтвердження понесення позивачем витрат в указаній сумі.

Відповідачем разом із відзивом на позовну заяву подано суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, до 1000 грн., з посиланням на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а саме: доказів на підтвердження наданих послуг, переліку складових наданих послуг, розрахунку вартості складових наданих послуг, у зв?язку з чим витрати на отримання правничої допомоги документально не підтверджені.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних із розглядом справи. До витрат, пов?язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України). Витрати, пов?язані із правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов?язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов?язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об?єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв?язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивачем на підтвердження понесення судових витрат у вищевказаній сумі подано суду договір від 06.09.2021 про надання правової допомоги, укладений ТОВ "Елтранс Україна" (клієнтом) з адвокатським об?єднанням "Хілько", згідно п.п. 1.1-1.2 якого клієнт доручає, а адвокатське об?єднання приймає на себе зобов?язання надати клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій, що діють в системі судоустрою України, на підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором на постачання товару від 04.01.2021 № 53-123-01-21-06685; адвокатське об?єднання приймає на себе зобов?язання з надання юридичної допомоги: шляхом усного та письмового консультування; складання проектів необхідних документів; представництво інтересів клієнта в суді то правоохоронних органах, на усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, а також в органах державної влади та місцевого самоврядування.

Клієнт приймає на себе, зокрема, зобов?язання оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов договору (п. 3.14 договору про надання правової допомоги).

Орієнтовна вартість послуг вказується у попередньому (орієнтовному) описі робіт; остаточна вартість послуг визначається у детальному описі робіт (п.п. 4.1-4.2 договору про надання правової допомоги).

Оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та попереднього (орієнтовного) опису робіт. Адвокатське об?єднання зобов`язане повернути різницю між сумою вказаною у попередньому описі робіт та детальному описі робіт (п.п. 4.3-4.4 договору про надання правової допомоги).

За результатом наданих послуг складається акт приймання-передачі послуг, який підписується клієнтом протягом 5 днів з дня його отримання (п. 4.5 договору про надання правової допомоги).

Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх обов?язків (п. 7.1 договору про надання правової допомоги).

Крім того, позивачем подано суду ордер від 06.09.2021 серії АР № 1061246, виписаний адвокатом Хілько А.В. на представництво інтересів позивача; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане Хілько А.В. Радою адвокатів Запорізької області 22.10.2019 за № 21; попередній опис робіт (наданих послуг) та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі, згідно котрого адвокатським об`єднанням "Хілько" мали бути надані позивачу послуги загальною вартістю 30000 грн. (збір та ознайомлення з доказами у справі; підготовка правової позиції та узгодження її з клієнтом; підготовка позовної заяви з додатками; відповідь на відзив; участь у підготовчому засіданні; участь у судовому засіданні); детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 14.02.2022, згідно якого адвокатським об`єднанням "Хілько" надані позивачу послуги загальною вартістю 30000 грн. (збір та ознайомлення з доказами у справі; підготовка правової позиції та узгодження її з клієнтом; підготовка позовної заяви з додатками; відповідь на відзив; участь у підготовчому засіданні; участь у судовому засіданні); акт від 14.02.2022 приймання-передачі наданих послуг, згідно якого адвокатське об?єднання якісно та у повному обсязі надало правову допомогу позивачу у справі № 915/1384/21; вартість послуг об?єднання становить 30000 грн.

Позивачем також надано суду платіжне доручення від 08.09.2021 № 219, згідно якого ТОВ "Елтранс Україна" сплачено адвокатському об?єднанню "Хілько" грошові кошти в сумі 30000 грн. за договором про надання правової допомоги.

Матеріалами справи частково підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката; так, позивачем не подавався суду документ, зазначений у детальному описі наданих послуг ? відповідь на відзив; отже, вартість часу, витраченого на складання такого документу (4000 грн.), не може бути включеною до загального розрахунку наданих адвокатським об`єднанням послуг.

З урахуванням викладеного суд визнає, що позивачем доведене понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 26000 грн. (30000 грн. - 4000 грн.).

Як зазначалося вище, інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову ?? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Отже, судові витрати позивача на професійну правничу допомогу належить покласти на сторін у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З заявленої позивачем суми 30452 грн. 07 коп. судом визнано обґрунтованими позовні вимоги у сумі 27878 грн. 88 коп., яка складає 8,45 % від позовних вимог; Отже, позовні вимоги задоволено на 91,55%.

За такого доведені судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 26000 грн. можливо відшкодувати за рахунок відповідача на 91,55 %, тобто, у сумі 23803 грн. (26000 грн. - 8,45%).

Разом із тим, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов?язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також ? чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Судом встановлено, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, а також зі значенням справи для сторін, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За такого неможливо визнати, що такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти, складність справи, ? суд визнає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за представництво інтересів позивача, складає 10000 грн., і таку суму суд вважає необхідним відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

У судовому засіданні 15.02.2022, згідно зі ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661, в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, ідентифікаційний код 20915546, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна", вул. Кольорова, 7, м. Запоріжжя, 69084, ідентифікаційний код 39380838, грошові кошти у загальній сумі 27878 грн. 88 коп., із яких: 11500 грн. 77 коп. - 3 % річних; 16378 грн. 11 коп. - інфляційні втрати, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 2270 грн. та грошові кошти на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги адвоката в сумі 10000 грн.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22.02.2022.

Суддя Т.М. Давченко