ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 Справа № 917/1458/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ», 39610, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 2,

до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. 1905 року, 32,

про стягнення 1 527 679,70 грн.,

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» до Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення 1 527 679,70 грн., з яких 1 391 345,70 грн. заборгованість за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 від 08.02.2021 р., 96 908,70 грн. інфляційні нарахування, 39 425,30 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.09.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

21.12.2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи:

У позовній заяві ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» стверджує, що відповідач не виконав оплату за теплову енергію, поставлену згідно з договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 від 08.02.2021 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у відзиві № 06-07/294вих від 12.10.2021 р., вх. № 11418 від 18.10.2021 р., стверджує, що днем укладення договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 є день набрання чинності рішенням господарського суду Полтавської області від 10.09.2020 р. у справі № 917/2099/19 щодо вирішення переддоговірного спору між ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» та КГЖЕП «Автозаводське» (08.02.2021 р.), а тому стягнення заборгованості за період, що передував вказаній даті, відповідач вважає неправомірним.

Також відповідач зазначає, що у додатку № 1 до договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 вказано приміщення, до яких теплова енергія не поставляється, а також приміщення, передані в оренду орендарям, які є кінцевими споживачами теплової енергії згідно з окремими договорами на її постачання.

Крім того, у відзиві КГЖЕП «Автозаводське» зазначає, що заборгованість за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 від 08.02.2021 р. утворилася через відсутність своєчасного фінансування з міського бюджету та, посилаючись на відсутність вини підприємства в порушенні грошових зобов`язань за договором, просило суд відмовити в задоволенні позову ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» в повному обсязі.

У відповіді на відзив, вх. № 11835 від 28.10.2021 р., та додаткових поясненнях № 06/5989 від 17.12.2021 р. (вх. № 14213 від 21.12.2021 р.) та № 06/505 від 11.02.2022 р. (вх. № 1658 від 14.02.2022 р.) позивач посилається на те, що, підписуючи договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738, відповідач погодився, що згідно п. 8.10 останнього він набирає чинності з 25.04.2019 р.

Крім того, позивач повідомив, що відповідно до протоколу узгодження розбіжностей до договору сторонами було узгоджено виключення з додатку № 1 до договору № 738 від 08.02.2021 р. нежитлових приміщень у місті Кременчуці за адресами вул. Київська, 63, просп. Свободи, 94/28, вул. Академіка Маслова, 15/4, пров. Дмитра Тьомкіна, 4 та просп. Свободи, 75, а отже, нарахування за теплову енергію, спожиту у спірний період, за даними адресами не здійснювалися; що стосується нарахувань за адресою вул.Г.Крут,5, то позивачем було здійснено відповідний перерахунок, що відображено у рахунку за січень 2021р. (а.с.67, том 1).

Щодо посилань відповідача на відсутність вини КГЖЕП «Автозаводське» в порушенні грошових зобов`язань за договором позивач зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, а тому вказані заперечення відповідача проти позовних вимог є безпідставними.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

07.11.2019 р. з метою встановлення договірних відносин з постачання теплової енергії в гарячій воді ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» направило на адресу КГЖЕП «Автозаводське» для підписання договір № 738 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

11.11.2019 року відповідач повернув на адресу позивача підписаний договір з протоколом розбіжностей.

Позивач розглянув підписаний з боку відповідача протокол розбіжностей до договору і підтвердив досягнення згоди щодо окремих його умов в редакції відповідача, а саме пунктів 7, 21, 23, 26 та 35 додатку № 1 до договору.

Щодо запропонованих відповідачем змін до договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 в частині пунктів 1.3 та 5.8, викладених в протоколі розбіжностей, позивач не погодився та звернувся до суду з позовом про врегулювання розбіжностей за вказаним договором.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 10.09.2020 р. у справі № 917/2099/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 р., було врегульовано розбіжності за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» та Комунальним госпрозрахунковим житлово-експлуатаційним підприємством «Автозаводське», а саме вирішено:

- не доповнювати Договір пунктом 1.3 Договору, який запропонований відповідачем; Договір залишити в редакції Позивача, в якій даний пункт відсутній;

- п. 5.8 Договору залишити в редакції позивача, а саме: « 5.8. У випадку несвоєчасної сплати рахунків за спожиту теплову енергію Споживач сплачує Теплопостачальній організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення.».

Таким чином, між сторонами було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 в редакції, визначеній рішенням господарського суду Полтавської області від 10.09.2020 р. у справі № 917/2099/19.

Відповідно до п. 8.10 вказаного договору він набирає чинності з 25.04.2019 р. і укладається на строк до 31.12.2019 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду його умов.

Статтею 187 Господарського кодексу України, зокрема, визначено, що день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше (ч.7 ст.180 ГК України).

При цьому, принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

У переддоговірному спорі, який виник щодо договору, укладання якого є обов`язковим в силу закону, фактично судовим рішенням утверджуються права та обов`язки для сторін цього договору зміст яких є обов`язковим в силу вимог закону або такі, що погоджені сторонами.

Даних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.11.2021 р. у справі № 912/3574/20.

Відтак, оскільки сторонами у пункті 8.10 договору було погоджено дату набрання чинності договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 (25.04.2019 р.), що не суперечить наведеним вище нормам матеріального права, його умови підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами до його укладення.

Відповідно, заперечення відповідача щодо дати набрання чинності договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738, викладені у відзиві № 06-07/294вих від 12.10.2021 р., вх. № 11418 від 18.10.2021 р., судом відхиляються.

Відповідно до п. 1.1 укладеного сторонами договору Теплопостачальна організація (ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ») зобов`язувалась надавати Споживачеві (КГЖЕП «Автозаводське») вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 5.6 договору № 738 від 08.02.2021 р. порядок розрахунків зі Споживачами теплової енергії викладено у Додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до діючого договору.

Згідно з п. 5 вказаного Додатку обсяг фактично спожитої за розрахунковий період теплової енергії з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності тепломереж, підтверджується «Актом про обсяги спожитої (поставленої) Споживачу (субспоживачу) теплової енергії», який оформлюється Теплопостачальною організацією на підставі «Відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку» та підтверджується Споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення Споживачем належно підтвердженого «Акта про обсяги спожитої (поставленої) Споживачу (субспоживачу) теплоенергії» або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками Теплопостачальної організації.

Згідно з актами про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 31.10.2019 р., 30.11.2019 р., 31.12.2019 р., 31.01.2020 р., 29.02.2020 р., 31.03.2020 р., 30.04.2020 р., 31.10.2020 р., 30.11.2020 р., 31.12.2020 р., 31.01.2021 р., 28.02.2021 р., 31.03.2021 р. та 30.04.2021 р. (а.с. 90-97), що у відповідності до вищезазначеного положення договору підписані трьома представниками Теплопостачальної організації, за період жовтня 2019 року квітня 2020 року та жовтня 2020 року квітня 2021 року позивач передав, а відповідач спожив теплової енергії на суму 1 391 345,70 грн.

Пунктом 1 Додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до договору № 738 від 08.02.2021 р. визначено, що розрахунки за теплову енергію проводяться Споживачем грошовими коштами, або іншими формами розрахунків, які не суперечать чинному законодавству України, на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації.

Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Позивачем було направлено на адресу відповідача рахунки на оплату спожитої у жовтні 2019 року квітні 2020 року та жовтні 2020 року квітні 2021 року теплової енергії за договором № 738 від 08.02.2021 р. (а.с. 47-89), зокрема:

- за жовтень 2019 року 18.11.2019 р.;

- за листопад 2019 року 23.12.2019 р.;

- за грудень 2019 року 10.01.2020 р.;

- за січень 2020 року 07.02.2020 р.;

- за лютий 2020 року 17.03.2020 р.;

- за березень 2020 року 30.04.2020 р.;

- за квітень 2020 року 08.05.2020 р.;

- за жовтень 2020 року 11.11.2020 р.;

- за листопад 2020 року 14.12.2020 р.;

- за грудень 2020 року 15.01.2021 р.;

- за січень 2021 року 19.02.2021 р.;

- за лютий 2021 року 29.04.2021 р.;

- за березень 2021 року 16.04.2021 р.;

- за квітень 2021 року 13.05.2021 р.

Вказане (факт направлення позивачем рахунків та їх отримання) не заперечується відповідачем.

В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання з оплати отриманого товару не виконав.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 527 679,70 грн., з яких 1 391 345,70 грн. заборгованість за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 від 08.02.2021 р., 96 908,70 грн. інфляційні нарахування, 39 425,30 грн. 3 % річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 від 08.02.2021 р. з додатками, протокол розбіжностей від 08.11.2019 р. до проекту договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738, протокол узгодження розбіжностей до проекту договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738, рішення господарського суду Полтавської області від 10.09.2020 р. та постанова Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 р. у справі № 917/2099/19, акти про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії за період жовтня 2019 року квітня 2020 року та жовтня 2020 року квітня 2021 року, рахунки на оплату спожитої у жовтні 2019 року квітні 2020 року та жовтні 2020 року квітні 2021 року теплової енергії за договором № 738 від 08.02.2021 р. та ін.

Перелік доказів, якими відповідач обґрунтовує свої доводи: витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішення Кременчуцької міської ради від 11.10.2018 р. «Про затвердження «Програми розвитку Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» на 2019 рік», з додатком, рішення Кременчуцької міської ради від 21.02.2019 р. «Про внесення змін та доповнень до рішення Кременчуцької міської ради від 11 жовтня 2018 року «Про затвердження «Програми розвитку Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» на 2019 рік», рішення Кременчуцької міської ради від 24.10.2019 р. «Про затвердження «Програми розвитку Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» на 2020 рік», з додатком, акти приймання-передачі нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Кременчука від 26.06.2020 р., 17.05.2019 р., та 23.08.2019 р., акти прийняття-передачі основних засобів від 06.11.2020 р. та 23.08.2018 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконував зобов`язання за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 від 08.02.2021 р. щодо здійснення поставки товару.

Так, згідно з оформленими належним чином актами про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії від 31.10.2019 р., 30.11.2019 р., 31.12.2019 р., 31.01.2020 р., 29.02.2020 р., 31.03.2020 р., 30.04.2020 р., 31.10.2020 р., 30.11.2020 р., 31.12.2020 р., 31.01.2021 р., 28.02.2021 р., 31.03.2021 р. та 30.04.2021 р. за період жовтня 2019 року квітня 2020 року та жовтня 2020 року квітня 2021 року позивач передав, а відповідач спожив теплової енергії на суму 1 391 345,70 грн.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи (рахунок за жовтень 2020 р., а.с. 61) та підтверджено представником ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» в судовому засіданні 17.02.2022 р., за період жовтня 2020 року позивачем було помилково здійснено нарахування заборгованості за теплову енергію, поставлену до нежитлового приміщення за адресою просп. Свободи, 75 у м. Кременчуці, яка була виключена з додатку № 1 до договору № 738 від 08.02.2021 р., на суму 149,76 грн. (без ПДВ).

Щодо інших приміщень у м. Кременчуці, виключених з додатку № 1 до договору № 738 від 08.02.2021 р. (вул. Київська, 63, просп. Свободи, 94/28, вул. Академіка Маслова, 15/4, пров. Дмитра Тьомкіна, 4 та просп. Свободи, 75), а також приміщень за адресами м. Кременчук, вул. 1905 року, 32 та м. Кременчук, вул. Шевченка, 38, то нарахування заборгованості за вказаними адресами позивачем не здійснювалось, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, як встановлено судом, відповідач посилається на неправомірність нарахувань заборговаості за тими об"єктами, які передані ним в оренду, оскільки згідно укладених догвоорів оренди вказані послуги повинні оплачувати орендарі. Однак жодного договору оренди, з якого б можна було встановити ці обставини, відповідачем до суду не подано (подано тільки акти приймання-передачі майна, з яких не вбачається вищевказане). Проте позивачем було самостійно здійснено перерахунок заборгованості за теплову енергію,

поставлену до нежитлового приміщення за адресою вул. Героїв Крут, 5 у м. Кременчуці, з 06.11.2020 р. (дата передачі приміщення оренду згідно з актом прийняття-передачі основних засобів), внаслідок якого нарахування за теплову енергію за вказаною адресою з вказаної дати відсутнє (див. рахунок за січень 2021р. - а.с.67, том 1, де відображено перерахунок).

З огляду на викладене, суд здійснив перерахунок основної заборгованості відповідача за договором № 738 від 08.02.2021 р. за період жовтня 2019 року квітня 2020 року та жовтня 2020 року квітня 2021 року, виключивши помилково нараховану суму заборгованості за теплову енергію, поставлену до нежитлового приміщення за адресою просп. Свободи, 75 у м. Кременчуці, та дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 1 391 166,00 грн.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 96 908,70 грн. та 3% річних в розмірі 39 425,30 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 41-46).

З огляду на виключення помилково нарахованої суми заборгованості за теплову енергію, поставлену до нежитлового приміщення за адресою просп. Свободи, 75 у м. Кременчуці, суд здійснив перерахунок розміру інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми заборгованості за договором № 738 від 08.02.2021 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 96 792,75 грн. та 39 421,07 грн. відповідно.

Суд також звертає увагу відповідача на те, що у разі незгоди з розрахунком позивача він не був позбавлений можливості надати обгрунтовний контррозрахунок, що ним зроблено не було.

При цьому, підстави для відмови в задоволенні позову ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» в повному обсязі, як на тому наполягав відповідач у прохальній частині відзиву, відсутні з огляду на наступне:

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Таким чином, відповідач не звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань щодо своєчасної оплати спожитої теплової енергії з причин затримки чи відсутності фінансування.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 1 391 166,00 грн. заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 738 від 08.02.2021 р., 96 792,75 грн. інфляційних нарахувань, 39 421,07 грн. 3 % річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 22 910,70 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства Автозаводське Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ( 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. 1905 року, 32, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кременчуцька ТЕЦ ( 39610, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 2, )

1 391 166,00 грн. основного боргу на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" м. Полтава МФО 305749, 96 792,75 грн. інфляційних, 39 421,07 грн. річних та 22 910,70 грн. судового збору на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в Полтавському відділенні АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" м. Полтава, МФО 305749.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 22.02.2022 р.

Суддя О.С. Мацко