ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"28" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/496/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджет Трейдінг»

про забезпечення позову за вх.№2-224/22 від 25.02.2022р.

у справі №916/496/22

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гаджет Трейдінг»

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів в розмірі 887 000 грн., отриманих без достатніх правових підстав

В С Т А Н О В И В:

25.02.2022р. за вх.№516/22 господарським судом Одеської області одержано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджет Трейдінг» про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 887 000 грн., отриманих без достатніх правових підстав.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що платіжними дорученнями від 04.12.2019р. №18903 та №18904 перерахував на банківський рахунок ФОП Топал Дарії Григорівни грошові кошти на загальну суму 887 000 грн. із призначенням платежу «оплата за надані послуги у сфері права за договором №3011 від 30.11.2018р. за січень квітень 2019р. без ПДВ» - 354800 грн., та «оплата за надані послуги у сфері права за договором №3011 від 30.11.2018р. за травень жовтень 2019р. без ПДВ» - 532200 грн. При цьому бухгалтерськими та іншими обліковими документами позивача не підтверджується факт надання ФОП Топал Д.Г. Товариству з обмеженою відповідальністю «Гаджет Трейдінг» будь-яких послуг у сфері права як у період січень-жовтень 2019року, так і в інший час. Відсутній у позивача і сам договір №3011 від 30.11.2018р. як в оригіналі, так і в копіях, немає жодних посилань на цей договір у якихось документах та листуванні.

10.02.2022р. позивачем направлено на адресу Топал Д.Г. вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів на суму 887 000 грн., яка до цього часу залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Одночасно із позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Гаджет Трейдінг» у клопотанні за вх.№2-224/22 від 25.02.2022р. просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, належне ОСОБА_1 в розмірі і в межах ціни позову, а саме: 887 000 грн., про що винести відповідну ухвалу.

В обґрунтування необхідності вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що отримавши на банківський рахунок від позивача таку значну суму без достатніх правових підстав, відповідач діяв несумлінно і на протязі більш ніж двох років ухилявся від повернення безпідставно набутого майна (грошових сум) та використовував зазначені кошти у власних інтересах. Жодним чином відповідач не відреагував на вимогу позивача про повернення грошових коштів. Зазначене свідчить про недобросовісність відповідача та дає підставу говорити про ймовірне ухилення відповідача у подальшому від виконання судового рішення.

Крім того, згідно Детальній інформації про ФОП з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 30.06.2021р. до Реєстру внесено запис за №003119212 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця Топал Д.Г. При цьому при скасуванні державної реєстрації ФОП відповідач не задіяв механізми, передбачені Кодексом України з процедур банкрутства.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом цієї норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору.

Верховний суд у постанові від 26.11.2020р. у справі №911/949/20 дійшов висновку, що пункт 1 частини першої статті 137 ГПК України визначає два окремі засоби забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно та накладення арешту на кошти, які за змістом цієї норми можуть застосовуватися одночасно або незалежно один від одного.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі N 902/48318, від 28.08.2019 у справі N 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі N 910/14149/19.

Водночас достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічна права позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі N 910/7511/19, від 03.04.2020 у справі N 904/4511/19, від 23.12.2020 у справі N 911/949/20.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач, зокрема послався на наявність обставин ухилення відповідача від повернення безпідставно набутих коштів, та в підтвердження таких обставин надав до суду вимогу позивача до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів в розмірі 887 000 грн. на протязі 7 (семи) календарних днів з моменту отримання даної вимоги.

Проте, позивач не надав до суду доказів отримання відповідачем відповідної вимоги, що унеможливлює встановлення судом обставин ухилення відповідача від повернення позивачу безпідставно набутих коштів, як про то стверджує позивач у клопотанні про забезпечення позову.

Наявність обставин припинення відповідачем підприємницької діяльності також не свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів позивачу, оскільки припинення відповідачем підприємницької діяльності за власним рішенням відбулося 30.06.2021р., а вимогу про повернення безпідставно отриманих грошових коштів позивач направив відповідачу 10.02.2022р., тобто вже після припинення відповідачем підприємницької діяльності.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджет Трейдінг» про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гаджет Трейдінг» у задоволенні клопотання про забезпечення позову за вх.№2-224/22 від 25.02.2022р. у справі №916/496/22.

Ухвала набирає чинності в порядку встановленому ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 28.02.2022р.

Суддя Г.Є. Смелянець