ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

м.Чернівці

22 лютого 2022 року Справа № 926/776/22

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С.М., розглянувши заяву стягувача Товариства з обмеженою відповідальність "БІЗНЕС ПОЗИКА" (01133, м.Київ, вул. Генерала Алмаз, буд. 13, оф. 524, код 41084239)

До боржника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

Про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в розмірі 46894,37 грн

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання кредиту №066065-КС-005 від 11.03.2020 року, укладеного шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту в розмірі 46894,37 грн, з яких: 30000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 16894,37 грн сума прострочених платежів про процентах.

17.02.2022 року відділом документального та інформаційного забезпечення зареєстровано заяву про видачу судового наказу за вх.№776.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про видачу судового наказу за вх.№776 передано на розгляд судді Гушилик С.М.

Обґрунтовуючи подану заяву, ТзОВ " БІЗНЕС ПОЗИКА " зазначає, що 11.03.2020 року між ним та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №066065-КС-005, шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 30000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом і, у разі наявності, пеню та/або штраф, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,07828800% за кожен день користування кредитом.

Заявник вказує, що свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 30000,00 грн, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позичальника, а боржник в свою чергу взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 46894,37 грн,

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом не виявлено підстав передбачених статтею 152 Господарського процесуального кодексу України для видачі судового наказу, враховуючи наступне.

У відповідності до частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною першою статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цвіль-них прав та обов`язків.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, заявником подано електронні докази в письмовій формі (роздруківка на паперових носіях), а саме: оферта (пропозиція) про укладення договору про надання кредиту, електронне повідомлення, підтвердження про укладання договору про надання кредиту №066065-КС-005 та довідку про укладення договору №066065-КС-005 від 26.11.2021 року, підписану директором ТОВ "Бізнес Позика".

Окрім того, зі змісту заяви предметом спору є вимога про стягнення заборгованості в розмірі 46894,37 грн за договором про надання кредиту №066065-КС-005 від 11.02.2020 року, укладеного шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції), при цьому такий договір матеріали заяви не містять, а відтак у суду відсутня можливість констатувати факт виникнення заборгованість саме за цим договором.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 96 ГПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч.2 статті 96 ГПК України).

Суд звертає увагу заявника, що роздруківка електронного доказу не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.

В розумінні статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Саме накладання електронного підпису завершує створення електронного документа.

Таким чином, без накладеного електронного цифрового підпису електронний документ не може вважатися створеним і тому не може розглядатися судом як доказ (Правова позиція ВС КГС 19.01.2021р. №922/788/19, ВС КЦС 19.01.2022р. №202/2965/19.)

Слід відмітити, що до заяви на підтвердження того, що саме боржник ФОП ОСОБА_1 підписала та приєдналась до умов договору, не додано належних доказів нанесення електронного цифрового підпису (у т.ч. роздруківка ЕЦП на паперовому носії договору, де вказано відповідний штрих-код та/або QR-код, із зазначенням ПІБ підписувача, №, дату нанесення, номер сертифіката підпису).

Натомість додано довідку, складену заявником в односторонньому порядку, про те, що договір підписано одноразовим ідентифікатором, відправленим 11.03.2020 року о 18:15:47 на номер телефону, і який введено позичальником 11.03.2020 року о 18:20:06. Разом із тим, доказів належності наведеного номеру телефону саме ОСОБА_1 матеріали заяви не містять, дані, зазначені у довідці жодним чином не підтверджені.

Таким чином, заявником не надано доказів укладення між ним та боржником електронного договору про надання кредиту.

Крім того, на підтвердження дійсного перерахування коштів позичальнику до заяви додано копію довідки від 10.01.2022 року від імені ТзОВ "ФК "Елаєнс", відповідно до якої товариству "БІЗПОЗИКА" надано послуги з переказу коштів. У вказаній копії довідки відсутні ідентифікуючі ознаки отримувача коштів (прізвище, ініціали, РНОКПП), а міститься лише номер банківської карти, яка невідомо кому належить.

Таким чином із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на викладене, суд на підставі пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, відмовляє у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання кредиту №066065-КС-005 від 11.03.2020 року, укладеного шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, в загальному розмірі 46894,27 грн.

Згідно до частини 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з цим суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 12, 150, пунктами 1, 8 частини 1, ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальність "БІЗНЕС ПОЗИКА" у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання кредиту №066065-КС-005 від 11.03.2020 року, укладеного шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредитів, розмір в загальному розмірі 46894,27 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя С.М. Гушилик