ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.01.2022 Справа № 914/569/18

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., за участі секретаря судового засідання Кравець В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу: Товариства з обмеженою відповідальністю Юрок Плюс, м. Львів,

на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України В.С. Берегових, які виразилися в незаконному визначенні вартості майна (визначення вартості), під час проведення оцінки майна, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Львів, вул.Жовківська, буд. 63, проведених в межах виконавчого провадження №65057201 та визнання протиправними висновків про вартість майна при виконанні рішення суду

у справі №914/569/18

за позовом: Національного банку України, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Юрок Плюс, м. Львів,

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Фінансова ініціатива, м. Київ,

предмет позову: звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників :

від скаржника (боржника): не з`явився

від стягувача: Порало Т.І.

від третьої особи: не з`явився

державний виконавець: Маркіна Л.Г.

Суть спору: На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/569/18 за позовом Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю Юрок Плюс за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Фінансова ініціатива, м. Київ, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за результатами розгляду якої 30.09.2020 ухвалено рішення.

25.10.2021 на адресу Господарського суду Львівської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» надійшла скарга на дії органу ДВС (вх.№4280/21) з наступними вимогами:

1. Зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 65057201 до закінчення розгляду скарги.

2. Зупинити передачу майна на реалізацію до вирішення скарги боржника по суті.

3. Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., які виразились в незаконному визначенні вартості майна (визначення вартості), під час проведення оцінки майна, а саме: будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., будівлі літ. «А-2», загальною площею 1363, 5 кв.м., будівлі літ. «А-2», загальною площею 1610,7 кв.м., будівлі літ «А-4», загальною площею 7417 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63, (власником яких є ТОВ «ЮРОК ПЛЮС»), проведених в межах виконавчого провадження № 65057201, проведений в межах виконавчого провадження № 65057201.

4. Визнати протиправними Висновки про вартість майна будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., будівлі літ. «А-2», загальною площею 1363, 5 кв.м., будівлі літ. «А-2», загальною площею 1610,7 кв.м., будівлі літ «А-4», загальною площею 7417 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63, (власником яких є ТОВ «ЮРОК ПЛЮС»), проведених в межах виконавчого провадження № 65057201 (виконаного ТОВ «Експертно -консультаційний центр»), відповідно до висновків про вартість майна від 13.09.2021р., зроблених ТОВ «Експертно-консультаційний центр».

5. Зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Берегових В.С. усунути порушення, шляхом проведення в межах виконавчого провадження № 65057201 нової оцінки будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., будівлі літ. «А-2», загальною площею 1363, 5 кв.м., будівлі літ. «А-2», загальною площею 1610,7 кв.м., будівлі літ «А-4», загальною площею 7417 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63, (власником яких є ТОВ «ЮРОК ПЛЮС»).

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.10.2021 скаргу на дії ДВС передано на розгляд судді Кітаєвій С.Б. Проте, у зв`язку з перебуванням судді Кітаєвої С.Б. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл скарги, за результатами якого 25.10.2021 скарга передана для розгляду судді Яворському Б.І.

Ухвалою суду від 26.10.2021 (суддя Яворський Б.І.) вирішення питання про прийняття до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» на дії ДВС відкладено до повернення матеріалів справи до Господарського суду Львівської області.

29.11.2021 та 06.12.2021 на адресу суду надійшли заперечення на скаргу на дії ДВС.

11.01.2022 матеріали справи № 914/569/18 повернулись до Господарського суду Львівської області.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Львівської області (затверджених зборами суддів від 07.08.2020) якщо до суду надходить заява по справі, суддя який її розглянув перебуває у відпустці, відрядженні або тимчасово втратив працездатність, а справа перебуває в суді апеляційної або касаційної інстанції, то така заява розподіляється між всіма суддями на загальних підставах і визначений суддя відкладає вирішення питання про призначення її до розгляду до повернення справи до суду з вищих інстанцій. У випадку повернення справи з апеляції чи касації та за наявності на робочому місці судді, який розглядав основну справу, така заява за письмовим розпорядженням голови суду передається від раніше визначеного судді до судді, що розглядав основну справу. Відтак, розпорядженням голови суду, скаргу ТзОВ «Юрок Плюс» (вх.№4280/21 від 25.10.2021) передано судді Кітаєвій С.Б. для розгляду.

Ухвалою суду від 17.01.2022 скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 24.01.2022.

24.01.2022, за вх.№1833/22, від скаржника поступило клопотання про відкладення розгляду скарги до прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про завершення карантину , пов`язаного з поширенням на території України коронавірусу COVID-19.

24.01.2022 представник скаржника (боржника) не з`явився,

Представник стягувача (позивача) в судове засідання 24.01.2022 з`явився, вимоги скарги заперечив.

Представник виконавчої служби в судове засідання 24.01.2022 з`явився, вимоги скарги заперечив.

Представник третьої особи в судове засідання 24.01.2022 не з`явився.

Розглянувши клопотання скаржника про відкладення розгляду скарги, суд зазначає, що відповідно до частини першої та другої статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши зміст поданого скаржником клопотання про відкладення судового засідання, судом встановлено, що вказане клопотання не містить інформації щодо часу з якого представник скаржника перебуває на самоізоляції та тривалості такої самоізоляції та не надано жодних доказів на підтвердження зазначених у клопотанні обставин.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» або Державною судовою адміністрацією України.

Суд зазначає, що станом на 26.01.2022 представником скаржника не подавалось до суду заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Беручи до уваги строки розгляду скарги, а також що ухвалою суду від 17.01.2022 явка учасників справи не визнавалась обов`язковою, неявка скаржника, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, а тому клопотання ТзОВ «Юрок Плюс» про відкладення розгляду скарги є таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведені законодавчі норми, суд зобов`язаний розглянути подану скаргу у строки, передбачені законом, а тому вважає за необхідне розглядати подану скаргу без участі боржника та третьої особи за наявними у матеріалах справи доказами.

Позиція скаржника.

08.04.2021р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 65057201.

ТОВ «Юрок Плюс» вважає дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Берегових В.С. та суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Експертно-консультаційний центр», стосовно проведеної оцінки в межах виконавчого провадження № 65057201, арештованого майна неправомірними, такими, що проводилась з грубим порушенням вимого чинного законодавства.

Скаржник вважає, що дані висновки є незаконними і такими, що занижують реальну ринкову вартість майна і, відповідно, майно не може бути реалізоване за вказаною ціною.

Дана обставина грубо порушує законні права та інтереси ТОВ «Юрок Плюс», стверджує останній.

Скаржник зазначає, що до повідомлення від 29.09.2021р. за вих. № 20.1/В-7/65057201 про результати визначення вартості чи оцінки майна, державним виконавцем Берегових В.С. долучено наступні документи: а) один аркуш висновку про вартість майна будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63, виконаний 13.09.2021р. ТОВ «Експертно-консультаційний центр».

В даному висновку міститься наступна інформація:

- об`єкт оцінки - будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63;

- власник об`єкта оцінки - ТОВ «Юрок Плюс»;

- мета оцінки - визначення ринкової вартості майна з метою реалізації прав Замовника щодо майна, в тому числі для продажу майна;

- дата оцінки: 13.09.2021р.;

- використані методичні підходи - порівняльний. Обмежуючі умови та припущення, зазначені в даному звіті є невід`ємною частиною висновку про вартість майна.

- ринкова вартість майна, отримана в результаті оцінки, становить - 4662603, 00 грн. без ПДВ.

б) один аркуш висновку про вартість майна будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 1363,5 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63, виконаний 13.09.2021р. ТОВ «Експертно-консультаційний центр».

В даному висновку міститься наступна інформація:

- об`єкт оцінки - будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 1363, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63;

- власник об`єкта оцінки - ТОВ «Юрок Плюс»;

- мета оцінки - визначення ринкової вартості майна з метою реалізації прав Замовника щодо майна, в тому числі для продажу майна;

- дата оцінки: 13.09.2021р.;

- використані методичні підходи - порівняльний. Обмежуючі умови та припущення, зазначені в даному звіті є невід`ємною частиною висновку про вартість майна.

- ринкова вартість майна, отримана в результаті оцінки, становить - 7650634, 00 грн. без ПДВ.

в) один аркуш висновку про вартість майна будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 1610, 7 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63, виконаний 13.09.2021р. ТОВ «Експертно-консультаційний центр».

В даному висновку міститься наступна інформація:

- об`єкт оцінки будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 1610, 7 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63;

- власник об`єкта оцінки - ТОВ «Юрок Плюс»;

- мета оцінки - визначення ринкової вартості майна з метою реалізації прав Замовника щодо майна, в тому числі для продажу майна;

- дата оцінки: 13.09.2021р.;

- використані методичні підходи - порівняльний. Обмежуючі умови та припущення, зазначені в даному звіті є невід`ємною частиною висновку про вартість майна.

ринкова вартість майна, отримана в результаті оцінки, становить - 8866263, 00 грн. без ПДВ.г ) один аркуш висновку про вартість майна будівлі їдальні, літ. «А-4», загальною площею 7417 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63, виконаний 13.09.2021р. ТОВ «Експертно-консультаційний центр».

В даному висновку міститься наступна інформація:

- об`єкт оцінки будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 7417 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63;

- власник об`єкта оцінки - ТОВ «Юрок Плюс»;

- мета оцінки - визначення ринкової вартості майна з метою реалізації прав Замовника щодо майна, в тому числі для продажу майна;

- дата оцінки: 13.09.2021р.;

- використані методичні підходи - порівняльний. Обмежуючі умови та припущення, зазначені в даному звіті є невід`ємною частиною висновку про вартість майна.

- ринкова вартість майна, отримана в результаті оцінки, становить - 34223648, 00 грн. без ПДВ.

Таким чином, відповідність технічних характеристик Об`єкту оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього, отриманої з вищевказаних документів, не перевірялась.

На думку скаржника, виконавець не перевірив фактичну наявність, технічний стан чи параметри оцінюваного майна і відповідно не отримав вихідні дані для проведення оцінки. Фотофіксація об`єкту виконана зовнішня, при ракурсі із загально доступної території; оцінка проводилась з порушення вимог ст. ст. 29, ЗО Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності в України» а також з порушенням вимог Національних стандартів оцінки майна № 1 «Загальні основи оцінки майна і майнових прав» та № 2 «Оцінки нерухомого майна».

Скаржник зазначає, що у висновках про вартість майна відсутні дані про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту № 1 та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

ТОВ «Юрок плюс» вважає, що у зв`язку з тим, що при проведенні оцінки суб`єктом оціночної діяльності було порушено вимоги, які передбачені Національним стандартом № 1, висновки про вартість майна є незаконними і, відповідно, їх не можна брати до уваги при продажі майна на аукціоні. Результати оцінки не дійсні, а вартість не відповідає ринковій вартості нерухомого майна.

Скаржник зазначає, що оцінка 13.09.2021 року проводилась на підставі застарілої технічної документації об`єкта оцінки, яка в 2010р. була надана Національному Банку України. Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Берегових В.С. та суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-консультаційний центр» при здійсненні оцінки допущено ряд порушень, зокрема: оцінка проведена без виїзду на місце; оцінка проведена без технічної документації щодо об`єкту оцінки; оцінка не відповідає вимогам Закону України ««Про оцінку майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності в України»; у Висновках від 13.09.2021р. відсутня інформація щодо дати завершення складання Висновків оцінювачами, що частково порушує вимоги п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 року № 1440. Державний виконавець Віллілу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Берегових В.С. не надіслав повний звіт про оцінку майна боржнику, що є порушення вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник звертає увагу на те, що оцінювач ТОВ «Експертно-консультаційний центр» у висновках про вартість майна зазначив, що: ринкова вартість майна, будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63, становить - 4662603, 00 грн. без ПДВ.; ринкова вартість майна будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 1363, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63, становить - 7650634, 00 грн. без ПДВ.; ринкова вартість майна будівлі їдальні, літ. «А-2», загальною площею 1610, 7 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63 становить - 8866263, 00 грн. без ПДВ.; ринкова вартість майна будівлі їдальні, літ. «А-4», загальною площею 7417 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Жовківська, буд. 63, становить - 34223648, 00 грн. без ПДВ. В той же час у п. 5.4 Іпотечного договору від 11.06.2014р. зазначено, що Предмет іпотеки 1, Предмет іпотеки 2, Предмет іпотеки 3, Предмет іпотеки 4 усі разом далі «Предмет іпотеки». Ринкова вартість Предмета іпотеки становить 105 378 153, 00 грн., що на 49975005 грн. 00 коп. більше, ніж вказано в оцінці ТОВ «Експертно-консультаційний центр.

Скаржник зазначає, що як вбачається із Висновків, дата проведеної оцінки 13.09.2021р., в свою чергу державний виконавець надіслав ТОВ «Юрок Плюс» повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна з додатками - 11.10.2021р.

Скаржник зазначає, що оцінка майна, проводилась з грубим порушенням чинного законодавства, є значно заниженою від дійсної ринкової вартості, а тому вважає, що дані висновки є незаконними і такими, що занижують реальну ринкову вартість майна і, відповідно, не може бути реалізований за вказаною ціною, оскільки дана обставина грубо порушує законні права та інтереси ТОВ «Юрок Плюс».

Крім того, заявник просить зупинити вчинення виконавчих дій та зупинити передачу майна на реалізацію до вирішення скарги боржника по суті.

Позиція стягувача.

Національний банк не погоджується зі скаргою і вважає, що Державний виконавець діяв в межах передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), скарга не містить доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, а тому є необгрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Позиція виконавчої служби.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби вважає вимоги викладені в скарзі безпідставними та необгрунтованими.

Виконавча служба зазначає, що Боржник вже звертався до суду зіскаргою на дії державної до виконавця щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності, і ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.08.2021 відмовлено в задоволенні скарги ТОВ «Юрок Плюс» від 02.08.2021 б/н на дії Державного виконавця Відділу Берегових про визнання неправомірною і скасування постанови від 13.07.2021 про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 65057201. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Юрок Плюс» б/н від 06.09.2021 (вх. № 01-05/3228/21 від 21.09.2021) залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Львівської області від 16.08.2021 у справі № 914/569/18 - без змін.

Виконавча служба зазначає, що постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 13.07.2021 державним виконавцем призначено суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання, Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно-консультаційний центр», у виконавчому провадженні №65057201. Цією ж постановою, у відповідності до статті 20 Закону, суб`єкта оціночної діяльності попереджено про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

Скаржник зазначає, що до повноважень суду при розгляді таких скарг належить лише перевірка відповідності саме дій державного виконавця приписам ст. 57 Закону. Проте, будь-яких доводів щодо здійснення саме державним виконавцем дій, що суперечать положенням Закону, скаржником не наведено.

Після призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, державний виконавець у відповідності до ст. ст. 18: 19 Закону, листом від 11.08.2021 № В-5 зобов`язав Боржника 19.08.2021 у період часу з 11:00 до 14:00 надати доступ до описаного нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Жовківська. буд. 63.

Даний лист отримано ТОВ «Юрок Плюс» 16.08.2021.

Таким чином, скаржник був повідомлений про дату та час проведення державним виконавцем огляду нерухомого майна для його подальшої оцінки.

Натомість, Боржником в порушення ст. 18 Закону відмовлено державному виконавцю та оцінювачу у доступі до нерухомого майна, про що державним виконавцем складено відповідний акт від 19.08.2021.

Виконавча служба зазначає, що разом із повідомленням державного виконавця Відділу Берегових В. С. від 29.09.2021 № 20.1/В-7/65057201 на адресу ТОВ «Юрок Плюс» та Національного банку було надіслано копії висновків про вартість майна, отримання якого не заперечує і сам скаржник.

Виконавча служба вважає, що посилання Боржника на те, що у висновках про вартість майна відсутні дані про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обгрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, не зазначено дати складання висновку не заслуговують на увагу та є безпідставними, оскільки вся інформація щодо оцінки майна міститься у звіті, в тому числі і дата завершення складання звіту - 13.09.2021, а у висновку зазначається лише його вартість.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Виконавча служба вважає, що боржник, у разі незгоди з проведеною оцінкою, не був позбавлений можливості ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження у порядку ст. 19 Закону та замовити рецензування звіту, однак таким правом скаржник не скористався.

Поряд з іншим Боржник зазначає, що в іпотечному договорі, вартість нерухомого майна була значно вищою. Звертає увагу, що згаданий договір укладений ще у 2014 році, тобто на момент проведення оскаржуваної оцінки минуло сім років.

При цьому, визначена оцінювачем вартість нерухомого майна є стартовою та не впливає на остаточну запропоновану покупцями ціну під час проведення аукціону.

Отже, Боржником не надано ані рецензії на звіт про оцінку майна, ані інших доказів, які б підтверджували невідповідність ціни майна, визначеній у висновку. Одні лише припущення та твердження боржника, що визначена вартість майна є заниженою, а оцінка здійснена із порушеннями нормативно-правових актів, є необгрунтованими та не можуть бути підставою для висновку про порушення права скаржника.

Також Боржником, у свою чергу, не надано доказів на підтвердження того, що дії державного виконавця щодо оцінки майна не відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону.

У своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, державний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно до положень цього ж Закону, має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлену відсутність доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна виконавча служба вважає, що скарга є необгрунтованою.

Також виконавча служба вважає клопотання скаржника про зупинення вчинення виконавчих дій та передачі майна на реалізацію безпідставним.

Виконавча служба вважає, що припущення та твердження боржника, що визначена вартість майна є заниженою не можуть бути підставою для висновку про порушення права скаржника.

Відтак, виконавча служба просить в задоволенні скарги відмовити.

Суд дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 у справі № 914/569/18 вирішено в рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» за Кредитним договором від 04.06.2014 № 12/09/6 з додатковими договорами, перед Національним банком України в загальній сумі заборгованості (станом на 05.12.2017) у розмірі 2 135 863 013,70 грн, з яких: -заборгованість за кредитом - 2 000 000 000,00 грн; сума заборгованості по процентам - 135 863 013,70 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.06.2014, укладеним між Національним банком України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРОК ПЛЮС», а саме:

1) будівлю їдальні, літ. «А-2» загальною площею 780 кв.м, що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮРОК ПЛЮС» на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 06.05.2008, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля їдальні літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1. Право власності на предмет іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРОК ПЛЮС» зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 333378, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2013 №1186676.

2) будівлю літ. «А-2» загальною площею 1363,5 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮРОК ПЛЮС» на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005, видане Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А-2», загальною площею 1363,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1. Право власності на предмет іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРОК ПЛЮС» зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 332352, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2013 №1183079.

3) будівлю літ. «А-2» загальною площею 1610,7 кв.м, що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮРОК ПЛЮС» на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005, видане Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А-2», загальною площею 1610,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1. Право власності на предмет іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРОК ПЛЮС» зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 304964, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2013 №1078458.

4) будівлю літ. «А-4» загальною площею 7417 кв.м, що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮРОК ПЛЮС» на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005, видане Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна будівля літ. «А-4», загальною площею 7417 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1. Право власності на предмет іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРОК ПЛЮС» зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 304839, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2013 №1078013 та встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах із визначеннями вартості майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРОК ПЛЮС» на користь Національного Банку України 616700,00 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

На примусове виконання вказаного рішення Господарським судом Львівської області видано наказ 11.03.2021 у справі №914/569/18.

Оцінка суду.

За приписами ст.2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ. віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ГПК України). У ч. 1 ст. 15 ГПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що завданням господарського судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує господарське судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ч.1 ст.55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16). Тобто, при зверненні до господарського суду із позовною заявою або скаргою у позовній заяві(скарзі) повинно бути обов`язково вказано підстави такого звернення та. зокрема, яким чином порушено права позивача та яким чином судове рішення повинно відновити або захистити права та законні інтереси заявника.

Суд бере до уваги, що тлумачення процесуальних норм дозволяє зробити висновок, що завданнями цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 641/7824/18.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16 та від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц дійшла висновку, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Вимоги скарги базуються на власній оцінці скаржником висновків про вартість майна, які, за його твердженням, є необґрунтованими та складеними із порушеннями чинного законодавства у зв`язку із чим сума оцінки майна є заниженою та не відповідає дійсності і як наслідок на неправомірному використанні виконавцем цього звіту під час здійснення виконавчих дій.

В скарзі на дії виконавця боржник посилається на порушення порядку визначення ринкової ціни передбаченого статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», що нібито свідчить про незаконність проведеної оцінки через те, що ціна є заниженою.

Як слідує із встановлених судом обставин справи, вартість майна боржника у 2014 (відповідно до іпотечного договору від 11.06.2014) визначена в розмірі 105378153,00 грн.

При підготовці Звітів про оцінку майна оцінювач виходив із припущення про наявність і відповідність майна, що входить до складу об`єкту оцінки, а також їх задовільний стан, про що зазначено у Звітах.

Звертаючись зі скаргою, скаржник стверджує про відсутність безпосереднього огляду нерухомого майна.

Зауваження Боржника щодо проведення оцінки без виїзду оцінювача за адресою знаходження об`єкта оцінки не підтверджено жодним доказом.

Водночас присутність оцінювача на об`єктах оцінки підтверджується як актом державного виконавця, звітом про оцінку майна, так і фото предмету іпотеки, долученими до нього.

Посилання Боржника на те, що у висновках про вартість майна відсутні дані про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обгрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, не зазначено дати складання висновку не заслуговують на увагу та є безпідставними, оскільки вся інформація щодо оцінки майна міститься у звіті, в тому числі і дата завершення складання звіту - 13.09.2021, а у висновку зазначається лише його вартість.

Як зазначалось вище, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18).

За приписами ст. 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна згідно із законодавством (абзац перший пункту 55 Національного стандарту № 1).

Абзац чотирнадцятий пункту 3 Національного стандарту №1 дає чітке визначення необ`єктивної оцінки. Її встановлення має відбуватись у відповідності до конкретних фактів, а не припущень.

Необ`єктивна оцінка - оцінка, яка грунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ`єктивного висновку про вартість об`єкта оцінки (абзац чотирнадцятий пункту 3 Національного стандарту №1).

Неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необгрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування (абзац п`ятнадцятий пункту З Національного стандарту №1).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Тобто, учаснику виконавчого провадження, боржнику у даному випадку, надано Законом право замовити рецензування звіту. Однак, скаржником не надано доказів, що він вживав такі дії, вважаючи оцінку неправильною чи сумнівною. Не надано й інших належних обґрунтувань та жодних доказів, які б підтверджували невідповідність ціни майна визначеній у звіті. Зазначення у скарзі тієї обставини, що йому не було надіслано звіту про оцінку не спростовує наведеного, адже будучи стороною виконавчого провадження, відповідач не позбавлений можливості звернутися із заявою до державного виконавця про надання матеріалів виконавчого провадження чи конкретного звіту про оцінку для ознайомлення. Проте, матеріали виконавчого провадження не місять будь-яких заяв чи звернень скаржника.

Поряд з іншим Боржник зазначає, що в іпотечному договорі, вартість нерухомого майна була значно вищою. Згаданий договір укладений ще у 2014 році, тобто на момент проведення оскаржуваної оцінки минуло сім років.

При цьому, визначена оцінювачем вартість нерухомого майна є стартовою та не впливає на остаточну запропоновану покупцями ціну під час проведення аукціону.

Отже, Боржником не надано ані рецензії на звіт про оцінку майна, ані інших доказів, які б підтверджували невідповідність ціни майна, визначеній у висновку. Одні лише припущення та твердження боржника, що визначена вартість майна є заниженою, а оцінка здійснена із порушеннями нормативно-правових актів, є необгрунтованими та не можуть бути підставою для висновку про порушення права скаржника.

Також Боржником, у свою чергу, не надано доказів на підтвердження того, що дії державного виконавця щодо оцінки майна не відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону.

У своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, державний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно до положень цього ж Закону, має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлену відсутність доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна суд вважає, що скарга є необгрунтованою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Щодо клопотання Скаржника про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №65057201та зупинення передачі майна на реалізацію, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання щодо зупинення вчинення виконавчих дій, суд виходить з того, що відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено підстав надання суду повноважень вжиття заходів забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна чи зупинення вчинення виконавчих дій.

За наведеного клопотання скаржника задоволенню не підлягає.

Ст. 341 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Судом при призначенні скарги до розгляду в судовому засіданні надано оцінку обставині дотримання скаржником строку звернення із відповідною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведене вище, аналізуючи доводи скаржника, які не знайшли свого підтвердження в нормах Закону України «Про виконавче провадження», суд доходить висновку, що обґрунтованих підстав для задоволення поданої відповідачем скарги немає.

Керуючись ст.ст. 234, 339, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» №19-10/21 від 19.10.2021 (вх.№4280/21 від 25.10.2021) відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256,257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кітаєвої С.Б., підписано 23.02.2022.

Суддя Кітаєва С.Б.