ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2227/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Левшиній І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Тодорашко А.В. (приймав участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) до відповідача Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про стягнення 2877787,81грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про стягнення 2877787,81грн.

В обґрунтування позовних вимог Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) посилається на неналежне виконання Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» умов укладеного між сторонами договору про відшкодування витрат з використання електричної енергії №4-Пп-Чф-21/21/21/7-ППЗ від 18.01.2021р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.08.2021р. відкрито провадження у справі №916/2227/21, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.09.2021р. о 12:15.

В підготовчому засіданні від 02.09.2021р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 07.10.2021р. о 11:40, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.09.2021р. повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.09.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

У зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 06.10.2021р., судове засідання 07.10.2021р. о 11:40 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 11.10.2021р. призначено підготовче засідання у справі №916/2227/21 на 11.11.2021р. о 12:00.

В підготовчому засіданні від 11.11.2021р. було оголошено перерву на 23.11.2021р. о 12:00 про що зазначено в протоколі судового засідання.

В підготовчому засіданні від 23.11.2021р. було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.11.2021р. закрито підготовче провадження у справі №916/2227/21, призначено справу до розгляду по суті на 09.12.2021р. о 11:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному по 17.12.2021р. включно, судове засідання 09.12.2021р. о 11:00 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 21.12.2021р. призначено судове засідання у справі №916/2227/21 на 19.01.2022р. о 12:30.

В судовому засіданні від 19.01.2022р. було оголошено перерву на 03.02.2022р. о 13:45 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.01.2022р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 03.02.2022р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/2227/21.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як вказує позивач, 18.01.2021р. між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (Виконавець, позивач) та Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (Замовник, відповідач) було укладено договір №4-Пп-ЧФ-21/21/21/7-ППЗ про відшкодування витрат з використання електричної енергії (далі договір) відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується забезпечити постачання електричної енергії ДП «МТП «Чорноморськ», а останній зобов`язується відшкодувати витрати за поставлену електричну енергію відповідно до умов договору.

Розрахунковим періодом для відшкодування витрат за поставлену електричну енергію приймається один місяць з 1 по 30 (31) число (п. 7.1. договору).

Згідно умов п.7.4 договору оплата вартості відшкодування витрат з використання електричної енергії здійснюється за фактом їх надання протягом 15 календарних днів з дати підписання Акту наданих послуг.

Пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що у разі порушення Замовником терміну оплати наданих послуг, він сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від сумі прострочення платежу за кожний день прострочення.

Відповідні до п. 11.1. договору даний договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками, при цьому сторони домовились, що даний договір регламентує взаємовідносини між сторонами, що виникли з 01.12.2020 року згідно 631 ЦК України і діє до 31.01.2021 року. Послуги, зазначені в п.1.1. договору згідно із позицією Виконавця, надаються з 01.12.2020р. по 31.12.2021р.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору для оплати вартості наданих в грудні 2020 року послуг ЧФ ДП «АМПУ» було виставлено ДП «МТП «Чорноморськ» рахунок № Пр/16596 від 31.12.2020р. на суму 2539054,27грн. Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за вищезазначеним рахунком прийнято, підписано уповноваженою особою ДП «МТП «Чорноморськ» та засвідчено печаткою підприємства. Однак, в порушення умов договору відповідачем рахунок №Пр/16596 від 31.12.2020р. до теперішнього часу не сплачено, у зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість у сумі 2539054,27грн.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, на підставі п.8.2. договору, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 174046,95грн. та на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних у сумі 37981,47грн. та інфляційні у сумі 126705,12грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 2539054,27грн. основного боргу, 174046,95грн. пені, 37981,47грн. 3% річних та 126705,12грн. інфляційних витрат.

Відповідач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру пені до 1000,00грн.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на значне погіршення фінансового результату ДП «МТП «Чорноморську що виражається у збитках згідно Звіту про фінансові результати за 1 півріччя 2021 року. У зв`язку зі скрутним фінансовим становищем на підприємстві було прийнято ряд невідкладних та рішучих заходів, а саме:

Наказом від 20.12.2019 № 469 «Про зміну істотних умов праці» було встановлено з 01.03.2020 неповний робочий тиждень, зі зменшенням робочого тижня на один робочий день;

Наказом від 31.12.2019 № 500 було скасовано надбавки за виконання особливо важливої роботи на термін її виконання; наказом від 31.12.2019р. №501 було скасовано надбавки за високі досягнення у праці та особливий характер роботи; наказами від 31.12.2019р. №№503,505 було прийнято заходи щодо подолання фінансової кризи, а саме призупинено нарахування та виплату близько 20 видів доплат, передбачених Колективним договором ДП «МТП «Чорноморськ». Таким чином, ДП «МТП «Чорноморськ» знаходиться у скрутному становищі, пов`язаному із зниженням попиту на послуги підприємства через складну політично-економічну ситуацію в країні. Отриманих від господарської діяльності коштів вистачає лише на обов`язкові платежі і заробітну плату. Проте, ДП «МТП «Чорноморськ» докладає максимум зусиль для подолання фінансової кризи та оплати існуючої заборгованості перед Контрагентами. Причиною несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань є в тому числі численна заборгованість контрагентів та третіх осіб перед ДП «МТП «Чорноморськ» Так, згідно інформації щодо суми дебіторської заборгованості станом на 31.08.2021р., заборгованість контрагентів та третіх осіб перед ДП «МТП «Чорноморськ» становить 368991431,09грн.

Щодо відсутності збитків, понесених позивачем відповідач вказує, що позивачем не було понесено збитків (матеріали справи не містять жодних доказів щодо понесения таких збитків), а також відсутні будь-які докази, які б свідчили про можливе погіршення фінансового стану чи ускладнення у господарській діяльності ДП «АМПУ».

Враховуючи викладене, відповідач просить задовольнити заяву та зменшити розмір пені до 1000,00грн.

Позивач проти заяви відповідача про зменшення розміру пені заперечує посилаючись на те, що період прострочення оплати рахунків, зазначених у позовній заяві є значним. Відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, за яких можливе зменшення неустойки, а лише зазначено про скрутне матеріальне становище відповідача, внаслідок якого відповідач не зміг своєчасно оплатити рахунки за надані послуги за цим договором, а саме не надано наприклад доказів відсутності грошових коштів на рахунках на момент (період) виникнення заборгованості. На підтвердження можливості зменшення штрафних санкцій відповідачем надано копію Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід, форма №2) за 1 півріччя 2021 року, який на думку відповідача підтверджує скрутне матеріальне становище відповідача. В той же час, незважаючи на настання 15.01.2021р. строку виконання відповідачем зобов`язання по рахунку за грудень 2020 року відповідач не надає суду звітність саме за 2020 рік та за І квартал 2021 року.

Позивач вказує, що згідно Звітів про фінансові результати (звіт про сукупний дохід, форма №2) за 2020 рік та за І квартал 2021 року у відповідача наявні доходи, які обчислюються десятками мільйонів гривень.

Позивач зазначає, що у відповідача були наявні грошові кошти для виконання зобов`язань як на кінець звітного періоду 1 квартал 2021 року, а також на кінець 1 півріччя 2021 року - згідно звіту про фінансовий стан за 1 півріччя 2021 року, а саме згідно балансу на рахунках відповідача у банках станом на 31.03.2021р. було 34355000,00грн. Крім того, у відповідача були наявні грошові кошти для виконання зобов`язань і на кінець звітного періоду згідно звіту про фінансовий стан за 2020 рік а саме згідно балансу на рахунках відповідача у банках станом на 31.12.2020р. було 99238000,00грн.

Як вказує позивач, з аналізу інформації, яка також міститься у відкритому електронному доступі вбачається, що: з новини на сайті від 09.02.2021р. - НА ПЕРШОМУ ВАНТАЖНОМУ РАЙОНІ ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» ТРИВАЄ НАКОПИЧЕННЯ СУДОВОЇ ПАРТІЇ ЧАВУННОЇ ЧУШКИ https://seaport.com.ua/main/902-na-pershomu-vantazhnomu- ravon-dp-mtp-chornomorsk-trivave-nakopichennva-sudovovi-partvi-chavunnovi- chushki.html, з новини на сайті від 20.02.2021р. - НА ПЕРШОМУ ВАНТАЖНОМУ РАЙОНІ ВІДВАНТАЖУЮТЬ СУДОВУ ПАРТІЮ ЧАВУНУ https://seaport.com.ua/main/906-na-pershomu-vantazhnomu-ravon-vdvantazhuvut- sudovu-partvu-chavunu.html., з новини на сайті від 04.03.2021р. - НА ПОРОМНОМУ КОМПЛЕКСІ ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» ЗАКІНЧУЮТЬ ОБРОБКУ АВТОМОБІЛЕВОЗА «MEDITERRANEAN SEА» (СЕРЕДЗЕМНЕ МОРЕ) https://seaport.com.ua/main/910-na-poromnomu-kompleks-dp-mtp-chornomorsk- zaknchuvut-obrobku-rolkera-mediterranean-sea-seredzemne-more.html., з новини на сайті від 17.03.2021р. - НА ПЕРШОМУ ВАНТАЖНОМУ РАЙОНІ ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» ТРИВАЄ ЗАВАНТАЖЕННЯ СУДНА ДЕРЕВНОЮ ТРІСКОЮ https://seaport.com.ua/main/918-na-pershomu- vantazhnomu-ravon-dp-mtp-chornomorsk-trivave-zavantazhennva-sudna- derevnovu-trskovu.html., з новини на сайті від 30.03.2021р. - ЗА ТРИ ДОБИ НА ПЕРШОМУ ВАНТАЖНОМУ РАЙОНІ ПОРТУ «ЧОРНОМОРСЬК» ВІДВАНТАЖЕНО МАЙЖЕ 57 ТИСЯЧ ТОНН СТАЛЕВОЇ ЗАГОТОВКИ https://seaport.com.ua/main/923-za-tri-dobi-na-pershomu-vantazhnomu-ravon- portu-chornomorsk-vdvantazheno-mavzhe-57-tisvach-tonn-metalevovi- zagotovki.html., з новини на сайті від 28.04.2021р. - НА ПЕРШОМУ ПРИЧАЛІ ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» ВАНТАЖАТЬ ШРОТ https://seaport.com.ua/main/931-na-pershomu-prichal-dp-mtp-chornomorsk-vantazhat-shrot.html., Тобто, як слідує з інформації, яка оприлюднена відповідачем, то проблем із отриманням запланованого прибутку від власної господарської діяльності у нього протягом періоду прострочення зобов`язання не виникало. Також, з аналізу інформації за електронним посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/search?querv=01125672&value=500000&status=complete&daterten der1=01.01.2021%E2%80%9430.06.2021 вбачається, що за період з 01.01.2021р. по 30.06.2021р. ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» здійснено 30 процедур закупівель товарів, робіт та послуг лише на суми, які перевищують 500 тис. грн. кожна, на загальну суму більше 93 млн. грн.

Позивач зазначає, що ДП «МТП «Чорноморськ» згідно п. 1.1 Статуту є державним унітарним підприємством і діє як комерційне підприємство, тобто характер його господарської діяльності базується на одержанні прибутку, функціонуванні та розвитку за рахунок власного капіталу (прибутку). Таким чином, як на кінець 2020 року, 1 кварталу 2021 року, так і на кінець 1 півріччя 2021 року відповідач мав усі можливості сплатити заборгованість.

Позивач вказує, що твердження відповідача про відсутність у позивача будь-яких збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення строку виконання грошового зобов`язання за договором не відповідає дійсності оскільки за п. 1.1 договору предметом його є саме відшкодування витрат з використання електричної енергії, спожитої Відповідачем, а саме витрат на закупівлю такої електроенергії у постачальників енергоринку, які позивач своєчасно (з грудня 2020р. по січень 2021р.) та в повному обсязі сплатив таким постачальникам, бо в іншому випадку всі об`єкти і обладнання відповідача, які споживають електричну енергію, були б дуже оперативно відключені. Таким чином, Позивач фактично витратив власні кошти на «авансування» відповідних витрат відповідача і не отримує відшкодування вже більше ніж 10 місяців. Зазначене також спростовує твердження відповідача про незначність прострочення виконання, адже таке прострочення склало вже більше десяти місяців.

Враховуючи викладене, позивач просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру пені до 1000,00грн.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 18.01.2021р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №4-Пп-ЧФ-21/21/21/7-ППЗ про відшкодування витрат з використання електричної енергії відповідно до умов якого позивач зобов`язався забезпечити постачання електричної енергії відповідачу, а останній зобов`язався відшкодувати витрати за поставлену електричну енергію відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами на виконання умов договору, позивачем були виставлені відповідачу рахунок № Пр/16596 від 31.12.2020р. на суму 2539054,27грн. Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за вищезазначеним рахунком прийнято, підписано уповноваженою особою ДП «МТП «Чорноморськ» та засвідчено печаткою підприємства.

Згідно умов п.7.4 договору оплата вартості відшкодування витрат з використання електричної енергії здійснюється за фактом їх надання протягом 15 календарних днів з дати підписання Акту наданих послуг.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем рахунок №Пр/16596 від 31.12.2020р. на суму 2539054,27грн. не сплачено.

Станом на день розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором №4-Пп-ЧФ-21/21/21/7-ППЗ про відшкодування витрат з використання електричної енергії від 18.01.2021р. у сумі 2539054,27грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 174046,95грн. слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2. договору сторони встановили, що у разі порушення Замовником терміну оплати наданих послуг, він сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від сумі прострочення платежу за кожний день прострочення.

Суд, перевіривши наданий позивач розрахунок пені у сумі 174046,95грн. вважає його вірним.

Під час розгляду справи відповідач, посилаючись на ст. 551 Цивільного кодексу України та на ст. 233 Господарського кодексу України, звернувся до суду з заявою про зменшення розміру пені до 1000,00грн.

В обґрунтування заяви відповідач посилається В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на значне погіршення фінансового результату ДП «МТП «Чорноморську що виражається у збитках згідно Звіту про фінансові результати за 1 півріччя 2021 року. У зв`язку зі скрутним фінансовим становищем на підприємстві було прийнято ряд невідкладних та рішучих заходів, а саме:

Наказом від 20.12.2019 № 469 «Про зміну істотних умов праці» було встановлено з 01.03.2020 неповний робочий тиждень, зі зменшенням робочого тижня на один робочий день;

Наказом від 31.12.2019 № 500 було скасовано надбавки за виконання особливо важливої роботи на термін її виконання; наказом від 31.12.2019р. №501 було скасовано надбавки за високі досягнення у праці та особливий характер роботи; наказами від 31.12.2019р. №№503,505 було прийнято заходи щодо подолання фінансової кризи, а саме призупинено нарахування та виплату близько 20 видів доплат, передбачених Колективним договором ДП «МТП «Чорноморськ». Таким чином, ДП «МТП «Чорноморськ» знаходиться у скрутному становищі, пов`язаному із зниженням попиту на послуги підприємства через складну політично-економічну ситуацію в країні. Отриманих від господарської діяльності коштів вистачає лише на обов`язкові платежі і заробітну плату. Проте, ДП «МТП «Чорноморськ» докладає максимум зусиль для подолання фінансової кризи та оплати існуючої заборгованості перед Контрагентами. Причиною несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань є в тому числі численна заборгованість контрагентів та третіх осіб перед ДП «МТП «Чорноморськ» Так, згідно інформації щодо суми дебіторської заборгованості станом на 31.08.2021р., заборгованість контрагентів та третіх осіб перед ДП «МТП «Чорноморськ» становить 368991431,09грн.

Щодо відсутності збитків, понесених позивачем відповідач вказує, що позивачем не було понесено збитків (матеріали справи не містять жодних доказів щодо понесения таких збитків), а також відсутні будь-які докази, які б свідчили про можливе погіршення фінансового стану чи ускладнення у господарській діяльності ДП «АМПУ».

Позивач проти заяви заперечує посилаючись на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, за яких можливе зменшення неустойки, а лише зазначено про скрутне матеріальне становище відповідача, внаслідок якого відповідач не зміг своєчасно оплатити рахунки за надані послуги за цим договором, а саме не надано доказів відсутності грошових коштів на рахунках на момент (період) виникнення заборгованості.

Розглянувши заяву відповідача про зменшення розміру пені суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи зміст наведених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступень виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка, у такому випадку, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить виключно на розсуд суду.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін. Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.02.2020р. по справі 918/116/19).

Суд зазначає, що зменшення розміру пені до 1000,00грн. як просить відповідач фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.02.2020р. по справі 918/116/19).

Враховуючи, що рахунок відповідачу було виставлено ще у грудні 2020р., який відповідачем так і не було сплачено навіть частково ані після подання позову до суду ані станом на день розгляду справи, відсутність належних доказів неможливості сплатити рахунок №Пр/16596 від 31.12.2020р. на суму 2539054,27грн. протягом 2021 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру пені.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у сумі 174046,95грн. за період з 16.01.2021р. по 16.07.2021р. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача 37981,47грн. 3% річних та 126705,12грн. інфляційних витрат, слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 37981,47грн. за період з 16.01.2021р. по 16.07.2021р. вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 37981,47грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат у сумі 126705,12грн. за період з 16.01.2021р. по 16.07.2021р., вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають інфляційні витрати у сумі 126705,12грн.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Одночасно, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) до відповідача Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про стягнення 2877787,81грн. у тому числі 2539054,27грн. основного боргу, 174046,95грн. пені, 37981,47грн. 3% річних та 126705,12грн. інфляційних витрат, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 43166,82грн. покласти на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст..ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) до відповідача Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про стягнення 2877787,81грн. у тому числі 2539054,27грн. основного боргу, 174046,95грн. пені, 37981,47грн. 3% річних та 126705,12грн. інфляційних витрат задовольнити у повному обсязі.

2. У задоволенні заяви Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про зменшення розміру пені відмовити.

3. Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці,6, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, ) в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, код ЄДРПОУ 38728,27грн. основного боргу, 174046,95грн. пені, 37981,47грн. 3% річних та 126705,12грн. інфляційних витрат, 43166,82грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення підписано 28 лютого 2022 р. у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному.

Суддя Л.В. Степанова