ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
"22" лютого 2022 р. м. Житомир Справа № 906/370/21
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Маріщенко Л.О.
секретар судового засідання: Малярчук Р.А.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Фізичної особи-підприємця Мельника Івана Євгеновича
до Дочірнього підприємства "Романівський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс"
про стягнення 150627,60 грн
Фізична особа-підприємець Мельников Іван Євгенович звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Романівський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради про стягнення 150 627,60 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку відповідача умов укладеного між сторонами договору №65 купівлі продажу від 17.08.2020 в частині поставки оплаченої позивачем продукції, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути кошти у розмірі 150 627,60 грн, що перераховані в якості попередньої оплати.
Рішенням господарського суду від 14.12.2021 позов задоволено. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Романівський лісгосп АПК"Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" на користь Фізичної особи-підприємця Мельника Івана Євгеновича 150627,60 грн заборгованості та 2 270,00 грн судового збору.

07.02.2022 від позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої просить ухвали додаткове рішення по справі № 906/370/21, яким стягнути з відповідача на користь позивача 8 200,00 грн витрат за надання правничої допомоги.

При цьому заявник зазначає, що в позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 8 200,00 грн витрат за надання правничої допомоги. Однак, при винесені рішення суд не вирішив питання щодо судових витрат в частині витрат за надання правничої допомоги.

Статтею 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою суду від 07.02.2022 призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом cправи №906/370/21 на 22.02.2022.

В судовому засідання представники сторін не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частинами 2-6 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:

1) за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу);

2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;

4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд, з урахуванням вимог ст.ст. 123, 124, 126, 129 ГПК України дослідивши надані заявником докази на підтвердження об`єму наданих послуг, встановив, що надання позивача правничої допомоги підтверджується доданими до заяви доказами, а саме:

- договором про надання правової допомоги №15/02/21-3 від 15.02.202, укладений між Адвокатським об`єднанням "Преміум Сервіс" та клієнтом - ФОП Мельником Іваном Євгеновичем;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 18.03.2021 згідно договору про надання правничої допомоги №15/02/21 від 15.02.2021 на суму 8 200,00 грн;

- рахунок -фактура №34 від 19.03.2021 на суму 8 200,00 грн;

- платіжне доручення № 36 від 29.03.2021 про сплату ФОП Мельником І.Є. АО "Преміум Сервіс" 8 200,00 грн за надану правничу допомогу згідно рахунку-фактури №34 від 19.03.2021;

Пунктом 1.1 договору передбачено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у справі про стягнення наявної заборгованості із ДП "Романівський лісгосп АПК "ЖОКАП" в розмірі 150 627,60 грн, сплаченої як попередню оплату за товар, згідно договору №165 від 17.08.2020 року та рахунку №95 від 17.08.2020, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно п. 4.1 договору розмір винагороди Адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги за цим договором становить 9000,00 грн.

Сторони мають право збільшити вартість винагороди адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги. У випадку збільшення вартість винагороди, розмір останнього визначається між сторонами в актах наданих послуг.

Розрахунки за виконану роботу здійснюються клієнтом у безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок адвокатського об`єднання протягом трьох робочих днів з дня виставляння відповідного рахунку ( п. 4.2 договору).

Кількість та вид послуг будуть вказуватись в акті прийому-здачі виконаних робіт (п. 4.5 договору).

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги № 15/02/21-3 від 15.02.2021 вбачається, що Адвокатським об`єднанням "Преміум сервіс" надано клієнту ФОП Мельник І.Є. наступні послуги:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань стягнення заборгованості в розмірі 150 627,60 грн із ДП "Романівський ЛІСГОСП АПК" ЖОКАП вартістю 1 200,00 грн;

- формування правової позиції та стратегії ведення справи про стягнення заборгованості в розмірі 150 627,60 грн із ДП "Романівський ЛІСГОСП АПК" ЖОКАП вартістю 1 500,00 грн;

- підготовка досудової вимоги про сплату ДП "Романівський ЛІСГОСП АПК" ЖОКАП заборгованості в розмірі 150 627,60 грн вартістю 1 500,00 грн;

- складання та формування позовної заяви про стягнення заборгованості в розмірі 150 627,60 грн із ДП "Романівський ЛІСГОСП АПК" ЖОКАП вартістю 4 000,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 200,00 грн є підтвердженими, а відповідачем не доведено неспівмірності цих витрат відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України.

Суд враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України.

Відповідна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 №910/13071/19.

Згідно з приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За наведених обставин, з огляду на надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, враховуючи, що рішенням Господарського суду Житомирської області не вирішено питання про розподіл судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, про необхідність ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за правилами, передбаченими ст. 129 ГПК України.

Таким чином, витрати на правничу допомогу у розмірі 8 200,00 грн, понесені позивачем покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи підприємця Мельника Івана Євгеновича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Романівський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" (13001, Житомирська область, Романівський район, смт. Романів, вул. Путіліна, буд.9, ) на користь Фізичної особи-підприємця Мельника Івана Євгеновича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) - 8 200,00 грн витрат за надання правничої допомоги.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 28.02.22

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек. з пов.)