ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 5023/10655/11 (922/4623/21)

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О., судді: Яризько В.О. , Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.,

та за участю:

представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвокат Машир В.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльності № 2143 від 27.09.2017),

представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову Гедзь Д.І. за довіреністю № 17-13 від 04.01.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області справу

за первісним позовомТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД», 61044, м. Харків, пр. Московський, 257, кім. 1113,
до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева», 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126,
про та за зустрічним позовом до про стягнення коштів Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева», 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД», 61044, м. Харків, пр. Московський, 257, кім. 1113, стягнення коштів
в межах справи про банкрутство ДП «Завод ім. В.О. Малишева»

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю - Фірма «Стройком, ЛТД» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» про стягнення заборгованості за Договором будівельного підряду № 695дп від 26.09.2017 та № 236дп від 27.03.2019 у розмірі 442900,34 грн, з яких: 334174, 80 грн сума основного боргу, 75811, 52 грн інфляційні втрати та 32914, 02 грн 3 % річних.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, витрати складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 6643,50 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходиться справа про банкрутство Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева», яка розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Усатий В.О., судді Хотенець П.В. та Яризько В.О.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, позовна заява в межах справи про банкрутство (вх. 4623/21 від 23.11.2021) передана на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Усатий В.О., судді Хотенець П.В., Яризько В.О.

Ухвалою суду від 24.11.2021 прийнято до розгляду позовну заяву (вх. 4623/21 від 23.11.2021) в межах справи № 5023/10655/11 про банкрутство Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева». Відкрито провадження у справі № 5023/10655/11 (922/4623/21) за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.12.2021.

14.12.2021 на адресу суду від Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» надійшов відзив на позовну заяву вих. № 002-16/013/6023 від 06.12.2021 (вх. 29503), в якому останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, просив у разі непогодження з обґрунтуванням відповідача щодо недоведеності позивачем належними доказами факту встановлення розміру гонорару адвоката, зменшити розмір витрат, встановивши їх у розмірі 1000,00 грн. Вказаний відзив досліджено судом та додано длм матеріалів.

Крім того, 14.12.2021 на адресу суду від Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» надійшла зустрічна позовна заява (вх. 29504), в якій останній просить:

- прийняти до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 5023/10655/11 (922/4623/21) зустрічну позовну заява Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» до Товариства з обмеженою відповідальністю - Фірма «Стройком, ЛТД» про стягнення неустойки;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю - Фірма «Стройком, ЛТД» до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» неустойку у розмірі 22777, 52 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю - Фірма «Стройком, ЛТД» до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» сплачений за подачу зустрічної позовної заяви судовий збір у розмірі 2270, 00 грн.

Ухвалою суду від 16.12.2021 залишено без руху зустрічну позовну заяву (вх. 29504 від 14.12.2021) Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева». Надано позивачу за зустрічним позовом строк 5 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків.

20.12.2021 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю - Фірма «Стройком, ЛТД» надійшла відповідь на відзив (вх. 30017), в якій останній заперечував проти доводів відповідача та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.12.2021 відкладено підготовче засідання у справі № 922/4623/21 на 20.01.2022.

23.12.2021 на адресу суду від Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» надійшла заява (вх. 30353) про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою суду від 28.12.2021 прийнято зустрічну позовну заяву (вх. 29504 від 14.12.2021) Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» до розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом у справі № 922/4623/21.

Розгляд зустрічного позову призначено разом з первісним у підготовчому засіданні на 20.01.2022. Встановлено відповідачу за зустрічним позовом п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на зустрічну позовну заяву; встановлено позивачу за зустрічним позовом п`ятиденний строк з дня вручення відзиву на зустрічну позовну заяву для подання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 20.01.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 22.02.2022. Відкладено підготовче засідання у справі на 02.02.2022.

Присутні в підготовчому засіданні 02.02.2022 представники сторін зазначили, що ними подані всі документи на обґрунтування своєї позиції, вказали, що додаткових клопотань або заяв не має; не заперечували проти закінчення підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті, про що, зокрема, подали до суду відповідну заяву (вх. 2481 від 02.02.2022).

Заслухавши представників сторін, за результатами дослідження матеріалів справи, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 177 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що здійснені всі дії, які необхідні для реалізації завдань підготовчого провадження (остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті).

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. ст. 181-186 ГПК України, суд протокольно оголосив про закриття підготовчого засідання і перехід до розгляду справи по суті.

В наступному, ухвалою суду від 02.02.2022 відкладено розгляд справи по суті на 08.02.2022.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 08.02.2022 представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) підтримав поданий первісний позов у повному обсязі, заперечував проти зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) заперечував проти задоволення первісного позову та підтримав вимоги, викладені в зустрічному позові.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, заслухавши представників учасників справи, суд встановив наступне.

26.09.2017 між Державним підприємством «Завод імені В.О. Малишева» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю - Фірма «Стройком, ЛТД», (підрядник) укладено Договір будівельного підряду № 695дп (далі договір № 695дп), відповідно до умов якого підрядник зобов`язується на свій ризик виконати будівельно-ремонтні роботи гуртожитку ДП «Завод імені В.О. Малишева» за адресою: м. Харків, пров. Зерновий 4а, а замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість (т. 1, а.с. 9-10).

27.12.2017 між ДП «Завод імені В.О. Малишева» та ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» укладено додаткову угоду № 1 до договору будівельного підряду № 695дп від 26.09.2017, положеннями якої викладено пункт 9.1 договору № 695дп в новій редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його тексту їхніми печатками (у разі їх наявності) і діє до 31.12.2019, а в частині виконання постачальником гарантійних зобов`язань до повного виконання» (т. 1, а.с. 11).

В наступному, 15.03.2018 між ДП «Завод імені В.О. Малишева» та ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» укладено Додаткову угоду № 2 до договору будівельного підряду № 695дп від 26.09.2017 (далі додаткова угода № 2), відповідно до умов якої сторони домовилися про збільшення вартості робіт договірної ціни (т. 1, а.с. 12).

27.12.2019 між ДП «Завод імені В.О. Малишева» та ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» укладено додаткову угоду № 3 до договору будівельного підряду № 695дп від 26.09.2017, умовами якої продовжено строк дії договору № 695дп до 31.12.2020, а в частині розрахунків до їх повного виконання (т. 1, а.с. 13).

Відповідно до п. 1.2 договору № 695дп, найменування (вид), обсяг та строк виконання робіт за цим договором визначається сторонами окремо в графіку виконання робіт, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 1.3 договору № 695дп, роботи підрядника мають відповідати ДБН, ГОСТ (ДСТУ), СНіП для даного виду робіт, а також наданій замовником проєктній (технічній) документації, в тому числі вихідним даним, (за наявності).

Пунктом 1.5 договору № 695дп встановлено, що власником результату виконання робіт є замовник.

Пунктом 2.1 договору № 695дп з урахуванням додаткової угоди № 2 визначено, що загальна вартість робіт підрядника договірна ціна (додаток № 1) складає 1 816 203,60 грн в т.ч. ПДВ 20% 302700,60 грн.

У відповідності до п. 2.2. договору № 695дп з урахуванням додаткової угоди № 2, вартість робіт підрядника, окремо по кожному найменуванню (виду) робіт, визначається сторонами в кошторисі на виконання робіт (додаток № 2 до договору) та в локальному кошторисі на будівельні роботи (додаток № 3 до додаткової угоди № 2), що є невід`ємними частинами цього договору. Вартість робіт включає всі витрати підрядника, зокрема: податки та збори, заробітна плата працівників, інша плата, витрати на інструмент, перевезення тощо, а також інші витрати, що виникли не з вини замовника, окрім вартості будівельних матеріалів, наданих замовником.

Пунктами 2.4, 2.5 договору № 695дп з урахуванням додаткової угоди № 2 врегульовано, що протягом 10-ти банківських днів після укладання договору замовник перераховує підряднику попередню оплату в розмірі 808422,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% 134737,00 грн. Сплата решти загальної вартості робіт здійснюється на підставі актів приймання виконання робіт і довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати протягом 15 банківських днів з дати приймання замовником робіт в повному обсязі, якщо інші умови та строк оплати не визначені сторонами в графіку виконання робіт, але в будь-якому випадку не раніше отримання замовником оригіналу рахунку підрядника.

Згідно п. п. 2.6, 2.8 договору № 695дп, оплата вартості робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника в безготівковій формі. Зобов`язання замовника по оплаті вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з рахунку замовника.

Пунктами 3.1 3.2 договору № 695дп встановлено, що строк виконання підрядником робіт в повному обсязі та/або окремо по кожному виду робіт визначається сторонами в графіку виконання робіт (додаток № 3). В графіку виконання робіт сторони можуть передбачити приймання замовником окремих етапів виконання робіт.

Відповідно до п. 3.7 договору № 695дп, приймання замовником виконаних підрядником робіт фіксується шляхом підписання двостороннього акту виконаних робіт в повному обсязі або окремо по кожному етапу виконання робіт, у якому зазначається найменування (вид) та обсяг виконаних робіт та їх вартість, найменування (вид) та кількість використаних будівельних матеріалів. Обов`язок по складенню акту виконаних робіт покладений на підрядника.

Пунктом 4.1.2 договору № 695дп визначено, що підрядник має право вимагати оплати замовником належним чином виконаних робіт.

Згідно п. 4.2.3. 4.2.5 підрядник зобов`язується: якісно та своєчасно виконати роботи, що є предметом цього договору; протягом 5 календарних днів з дня закінчення виконання робіт скласти та надати замовнику два примірники акту виконаних робіт, підписаних та скріплених печаткою підрядника (за наявності).

У відповідності до п. 4.4.2 договору № 695дп, замовник зобов`язується при відсутності претензій до виконаних підрядником робіт, підписати акт виконаних робіт та повернути один примірник підряднику.

Пунктом 6.1 договору № 695дп врегульовано, що за невиконання або неналежне виконання будь-якою із сторін свої обов`язків за цим договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані таким невиконанням збитки та сплачує штрафні санкції передбачені цим договором та чинним законодавством України. Штрафні санкції підлягають стягненню у повному розмірі незалежно від відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору № 695дп, ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» виконав, а ДП «Завод імені В.О. Малишева» без заперечень прийняв ремонті роботи на загальну суму 1773724,80 грн, що підтверджується:

- актом № 1 від 27.12.2017 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 на суму 225 886,80 грн (т. 1, а.с. 37-39);

- актом № 2 від 23.02.2018 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2018 на суму 153 762,00 грн (т. 1, а.с. 46-47);

- актом № 3 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2018 на суму 197 678,40 грн (т. 1, а.с. 53-61);

- актом № 4 від 16.05.2018 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 на суму 207 901,20 грн (т. 1, а.с. 66-75);

- актом № 5 від 18.06.2018 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2018 на суму 265 623,60 грн (т. 1, а.с. 84-95);

- актом № 6 від 17.07.2018 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2018 на суму 386 432,40 грн (т. 1, а.с. 100-116);

- актом № 7 від 16.11.2018 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 на суму 160102,80 грн (т. 1, а.с. 121-128) (далі - акт № 7);

- актом № 8 від 17.11.2020 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2020 на суму 176 337,60 грн (т. 1, а.с. 133-141) (далі - акт № 8).

ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» зазначає, що відповідачем вартість робіт сплачено не у повному обсязі. Внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 281302,80 грн.

В межах зазначеної заборгованості на виконання обов`язку щодо сплати підряднику коштів за актом від 16.11.2018 приймання виконаних будівельних робіт за листопад та за актом від 17.11.2020 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2020, просить стягнути з відповідача 281302,80 грн.

Такі обставини, на думку позивача за первісним позовом свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також нарахування відповідачу за первісним позовом:

1. За актом від 16.11.2018 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 інфляційних втрат у розмірі 31 177,11 грн та 3% річних у розмірі 14211,85 грн;

2. За актом від 17.11.2020 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2020 інфляційних втрат у розмірі 34 338,55 грн та 3% річних у розмірі 15638,49 грн.

Відповідач в свою чергу заперечує проти задоволення позову, в обґрунтування вказує, що в порушення умов Договору № 695дп позивачем виконані ремонтні роботи не в повному обсязі. Крім того, вказує, що позивачем за первісним позовом не надано до матеріалів справи вказаних в позовній заяві актів приймання виконаних робіт. До того ж зазначає, що ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» невірно визначено період нарахування інфляційних втрат та 3% річних за вказаними актами виконаних робіт.

Поряд з цим, 27.03.2019 між Державним підприємством «Завод імені В.О. Малишева» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю - Фірма «Стройком, ЛТД», (підрядник) укладено Договір будівельного підряду № 236дп (далі договір № 236п), відповідно до умов якого підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботи з заміни дерев`яних дверей у адміністративних приміщеннях коридору 3-го поверху заводоуправління інв. № 000172* в осях 1-9, в-г, коридору 2-го поверху в осях 8-9, Ж ДП «Завод імені В.О. Малишева» згідно дефектного акту (Додаток 1), а замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість (т. 2, а.с. 111-113).

Відповідно до п. 1.2 договору № 236дп, найменування (вид), обсяг та строк виконання робіт за цим договором визначається сторонами окремо в графіку виконання робіт (Додаток 4), що є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 1.3 договору № 236дп, роботи підрядника мають відповідати ДБН, ГОСТ (ДСТУ), СНіП для даного виду робіт, а також наданій замовником проєктній (технічній) документації, в тому числі вихідним даним, (за наявності).

Пунктом 1.5 договору № 236дп встановлено, що власником результату виконання робіт є замовник.

Пунктом 2.1 договору № 236дп визначено, що загальна вартість робіт підрядника, згідно договірної ціни (Додаток 2) складає 147 906, 00 грн в т.ч. ПДВ 20% 24651,00 грн.

У відповідності до п. 2.2. договору № 236дп, вартість робіт підрядника, окремо по кожному найменуванню (виду) робіт, визначається сторонами в кошторисі на виконання робіт (додаток № 3), що є невід`ємною частиною цього договору. Вартість робіт включає всі витрати підрядника, зокрема: податки та збори, заробітна плата працівників, інша плата, витрати на інструмент, перевезення тощо, а також інші витрати, що виникли не з вини замовника, окрім вартості будівельних матеріалів, наданих замовником.

Пунктами 2.3, 2.4 договору № 236дп врегульовано, що замовник зобов`язується оплатити підряднику вартість робіть протягом 15 банківських днів з дати приймання замовником робіт в повному обсязі, якщо інші умови та строк оплати не визначені сторонами в графіку виконання робіт, але в будь-якому випадку не раніше отримання замовником оригіналу рахунку підрядника. Оплата вартості робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника в безготівковій формі.

Пунктами 3.1 3.2 договору № 236дп встановлено, що строк виконання підрядником робіт в повному обсязі та/або окремо по кожному виду робіт визначається сторонами в графіку виконання робіт (додаток № 4) та складає 90 календарних днів з моменту підписання договору. В графіку виконання робіт сторони можуть передбачити приймання замовником окремих етапів виконання робіт.

Відповідно до п. 3.7 договору № 236дп, приймання замовником виконаних підрядником робіт фіксується шляхом підписання двостороннього акту виконаних робіт в повному обсязі або окремо по кожному етапу виконання робіт, у якому зазначається найменування (вид) та обсяг виконаних робіт та їх вартість, найменування (вид) та кількість використаних будівельних матеріалів. Обов`язок по складенню акту виконаних робіт покладений на підрядника.

Пунктом 4.1.2 договору № 236дп визначено, що підрядник має право вимагати оплати замовником належним чином виконаних робіт.

Згідно п. 4.2.3. 4.2.5 договору № 236дп, підрядник зобов`язується: якісно та своєчасно виконати роботи, що є предметом цього договору; протягом 5 календарних днів з дня закінчення виконання робіт скласти та надати замовнику два примірники акту виконаних робіт, підписаних та скріплених печаткою підрядника (за наявності).

У відповідності до п. 6.1 договору № 236дп, за невиконання або неналежне виконання будь-якою із сторін своїх обов`язків за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані таким невиконанням збитки та сплачує штрафні санкції, передбачені цим договором та чинним законодавством України. Штрафні санкції підлягають стягненню у повному розмірі незалежно від відшкодування збитків

Пунктом 6.3.1 договору № 236дп врегульовано, що у разі порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику неустойку в розмірі 0,1% від загальної вартості робіт, визначеної в п. 2.1 договору, за кожен день прострочення.

Пунктом 10.1 договору № 236дп встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його тексту їхніми печатками (у разі їх наявності) і діє до 31.12.2019, а частині виконання гарантійних зобов`язань до повного виконання.

Відповідно до графіку на виконання робіт (додаток № 4 до договору № 236дп) (т. 2, а.с. 115) та п. 3.1 договору 235дп, підрядник зобов`язаний був виконати роботи за договором № 236дп до 25.06.2019 включно.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» ремонтні роботи за договором № 236дп були виконані на загальну суму 76455,60 грн, що підтверджується актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 11.04.2019 на суму 23 583,60 грн ( т. 2, а.с. 125-126) та актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 на суму 52872,00 грн (т. 2 а.с. 132-133) (далі акт № 2).

З виписки за рахунками ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» за 18.04.2019 вбачається, що ДП «Завод імені В.О. Малишева» сплатив підряднику по рахунку від 11.04.2019 згідно договору № 236дп від 27.03.2019 - 23583,60 грн.

Таким чином, не сплаченою залишається заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом за актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 до договору № 236дп у розмірі 52872,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача за первісним позовом свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також нарахування відповідачу за первісним позовом за актом приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 до договору № 236дп інфляційних втрат у розмірі 10295,86 грн та 3% річних у розмірі 3063,68 грн.

Відповідач в свою чергу заперечує проти задоволення позову, в обґрунтування вказує, що в порушення умов Договору № 236дп позивачем виконані ремонтні роботи не в повному обсязі, а також із простроченням строків виконання робіт. Крім того, вказує, що позивачем за первісним позовом не надано до матеріалів справи вказаних в позовній заяві актів приймання виконаних робіт. До того ж зазначає, що ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» невірно визначено період нарахування інфляційних втрат та 3% річних за вказаними актами виконаних робіт.

Водночас, 14.12.2021 Державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева» звернулось до суду з зустрічним позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Стройком, ЛТД» до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» неустойку нараховану на підставі п. 6.3.1 договору підряду № 236 дп у розмірі 22777, 52 грн; та сплачений за подачу зустрічної позовної заяви судовий збір у розмірі 2270, 00 грн.

В обґрунтування вказує, що в порушення умов договору будівельного підряду № 236дп від 27.03.2019 підрядником виконано роботи (окремий етап) 26.11.2019, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 № 2 та свідчить про прострочення виконання зобов`язання, згідно п. п. 3.1 та 3.7 договору № 236 дп.

На думку позивача за зустрічним позовом, термін прострочення поставки всієї партії товару відповідно до умов договору № 236дп з 26.06.2019 по 26.11.2019 склав 154 дні.

Такі обставини, на думку позивача за зустрічним позовом, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також нарахування відповідачу за зустрічним позовом, на підставі п. 6.3.1 Договору неустойки у розмірі 22 777,52 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Щодо первісного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Cтаттею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, pобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 статті 193 ГК України.

Укладені між сторонами договори № 695дп та № 236дп за своєю правовою природою є договорами будівельного підряду.

Згідно статті 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 статті 879 ЦК України, матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором на замовника може бути покладений обов`язок сприяти підрядникові у забезпеченні будівництва водопостачанням, електроенергією тощо, а також у наданні інших послуг. Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 ГПК України врегульовано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з аналізу положень 14 ГПК України, суд розглядає справу не інакше як в межах заявлених нею позивачем вимог.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що позивачем за первісним позовом, зокрема, виконано роботи за договором № 695дп та актом № 7 приймання виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 на суму 160102,80 грн та актом № 8 приймання виконаних будівельних робіт від 17.11.2020 на суму 176337,60 грн, вказані роботи прийняті відповідачем без будь-яких зауважень.

З матеріалів справи не вбачається доказів сплати відповідачем за зустрічним позовом заборгованості за актом № 7 у розмірі 160102,80 грн та № 8 у розмірі 176337,60 грн.

Враховуючи те, що підрядником виконано, а замовником без зауважень прийнято роботи в повному обсязі за актом № 7 - 16.11.2018, замовник повинен був розрахуватись за вказаним актом до 07.12.2018 включно (15 банківських днів).

Враховуючи те, що підрядником виконано, а замовником без зауважень прийнято роботи в повному обсязі за актом № 8 - 17.11.2020, замовник повинен був розрахуватись за вказаним актом до 08.12.2020 включно (15 банківських днів).

Однак, оплата відповідачем за первісним позовом за вказаними актами приймання виконаних робіт до договору № 695дп не проведена.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивачем за первісним позовом за договором № 236дп роботи виконано роботи на загальну суму 76455,60 грн (згідно акту № 1 - на суму 23583,60 грн та згідно акту № 2 - на суму 52872,00 грн). Вказані роботи прийняті відповідачем без будь-яких зауважень.

Однак оплата замовником проведена частково, а саме тільки за актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 11.04.2019 у розмірі 23583,60 грн.

Не сплаченою залишається заборгованість за актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 до договору № 236дп у розмірі 52872,00 грн.

Суд зазначає, що враховуючи те, що підрядником виконано, а замовником без зауважень прийнято роботи в повному обсязі на загальну суму 52872,00 грн за актом № 2 - 26.11.2019, замовник повинен був розрахуватись за вказаним актом до 17.12.2019 включно (15 банківських днів).

Однак, відповідач за зустрічним позовом просить відмовити у задоволенні позову, оскільки ремонтні роботи виконані підрядником за договорами № 695дп та № 236дп виконані у меншому обсязі, ніж передбачено такими договорами, а саме:

- договором № 695дп з урахуванням додаткової угоди № 2 було передбачено виконання робіт на суму 1 816 203,60 грн, в той час як підрядником було виконано роботи у загальному розмірі 1773724,80 грн;

- договором № 236дп було передбачено виконання робіт на суму 147906,00 грн, в той час як підрядником було виконано роботи у загальному розмірі 76455,60 грн.

Суд критично оцінює вказані доводи відповідача за первісним позовом, з огляду на наступне.

У відповідності до статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З умов п. 2.5 договору № 695дп вбачається, що сплати вартості робіт здійснюється на підставі актів приймання виконаних робіт і довідок про вартість виконаних робіт та витрати протягом 15 банківських днів з дати приймання замовником робіт в повному обсязі.

Пунктом 2.5 договору № 235дп сторони встановили, що замовник зобов`язується оплатити підряднику вартість робіт протягом 15 банківських днів з дати приймання замовником робіт в повному обсязі.

З графіку виконання робіт до договору № 236дп вбачається поетапне виконання підрядником робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Тобто юридичне значення має саме сплив визначеного проміжку часу, внаслідок якого виникають, змінюються або припиняються цивільні правовідносини.

Отже, у відповідача за первісним позовом виник обов`язок по сплаті позивачу за первісним позовом суми вартості виконаних робіт протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів після підписання замовником акта приймання виконаних робіт.

Крім того, відповідно до ст. 198 Господарського кодексу України, платежі за грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо інше не встановлено законом.

Факт отримання виконаних підрядником робіт підтверджується актами приймання виконаних робіт доданих до матеріалів справи. Зі справи вбачається, що такі роботи приймались замовником без заперечень та в повному обсязі.

З урахуванням наведених положень, укладених сторонами договорів, виходячи з факту підписання сторонами актів приймання виконаних робіт, строк виконання зобов`язання щодо оплати виконаних робіт, станом на час вирішення спору є таким, що настав. Розрахунки мали бути здійснені відповідачем протягом 15 робочих днів з дати підписання замовником відповідних актів виконаних робіт, що свідчить про прийняття замовником робіт.

Більше того, матеріалами справи підтверджується, що спочатку відповідач за первісним позовом виконував свої обов`язки за укладеними договорами, а саме: сплачував відповідні кошти за актами приймання виконаних робіт по кожному етапу виконаних у повному обсязі робіт.

Отже, доводи відповідача за первісним позовом, що сплата повинна була б здійснюватись ним тільки після виконання підрядником робіт у повному обсязі передбаченому загальною вартістю робіт (договірною ціною), не знаходять свого підтвердження, оскільки останній оплачував виконані підрядником роботи за актами виконання робіт після прийняття таких робіт у повному обсязі поетапно.

Крім того, ДП «Завод імені В.О. Малишева» заперечує проти стягнення заборгованості за договорами підряду № 695дп та № 236дп, оскільки ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» не надано до матеріалів справи вказаних в позовній заяві актів приймання виконаних робіт.

Водночас, вказані доводи спростовуються наданими матеріалами справи Так, до договору підряду № 695дп та договору 235дп надавались відповідні дефектні акти, кошториси на будівельні роботи, графік на виконання робіт, акти прийняття виконаних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, відомості ресурсів тощо.

Зокрема, Акт № 7 приймання виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 до договору № 695дп, Акт № 8 приймання виконаних будівельних робіт від 17.11.2020 до договору № 695дп, Акт № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 до договору № 236дп наявні в матеріалах справи.

Обсяг виконаних робіт в зазначених актах приймання виконаних робіт повністю співпадає з переліком, найменуванням, кількістю, видом та вартістю ремонтних робіт, вказаних в графіку та іншій документації укладених до вказаних договорів будівельного підряду.

Водночас, суми по окремих видах робіт зазначені у відповідних актах приймання виконаних робіт відповідають сумам погоджених в кошторисах; акти приймання виконаних робіт містять посилання на відповідні договори підряду, в яких також містяться всі належні реквізити обумовлені сторонами в договорах № 695дп та № 236дп. Вказані акти приймання виконаних робіт містять підпис та печатку відповідача за первісним позовом. Роботи за вказаними актами приймання виконаних робіт були прийняті відповідачем за первісним позовом без будьяких зауважень, а отже у останнього виникає обов`язок по оплаті виконаних підрядником робіт.

За таких умов, не співпадіння номерів, зазначених у позовній заяві за первісним позовом, не свідчить про невиконання підрядником обумовлених робіт, а розцінюється судом як технічна помилка при складанні тексту позовної заяви.

Крім того, відповідач за первісним позовом посилається на те, що підрядником за договором № 236дп роботи виконані поза межами (із простроченням) обумовленого графіком виконання робіт строку. На думку відповідача за первісним позовом, у випадку прострочення виконання зобов`язання, відсутні підстави для задоволення вимог позивача за первісним позовом по договору № 236дп.

Суд, перевіривши матеріали справи, встановив факт прострочення строків виконання підрядником робіт за договором № 236 дп.

Однак, суд критично оцінює вказані доводи відповідача по первісному позову, оскільки за несвоєчасне виконання підрядником своїх зобов`язань передбачена відповідальність встановлена п. 6.3.1 договору № 236дп.

Більше того, замовником без заперечень були прийняті роботи за договором № 236дп, що підтверджується актами прийняття виконаних робіт.

Тобто, в даному випадку виконання підрядником робіт за договором будівельного підряду з порушенням обумовлених строків НЕ ЗВІЛЬНЯЄ замовника від обов`язку сплатити вартість виконаних робіт у встановленому порядку та розмірі.

Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи те, що станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму боргу, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати вартості виконаних підрядником робіт:

1. За договором будівельного підряду № 695дп від 26.09.2017;

- за актом № 7 приймання виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 ;

- актом № 8 приймання виконаних будівельних робіт від 17.11.2020 на суму 176337,60 грн.

2. За договором будівельного підряду № 236дп від 27.03.2019 за актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 у розмірі 52872,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав визнання та стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом, в межах заявлених позивачем за первісним позовом вимог, а саме:

- заборгованість за договором підряду № 695дп у загальному розмірі 281302,80 грн;

- заборгованість за договором 236дп у загальному розмірі 52872,00 грн,

що у сукупності становить 334174,80 грн.

Щодо заявленої до стягнення з відповідача за первісним позовом інфляційних втрат та 3% річних за договором будівельного підряду № 695дп від 26.09.2017, суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За розрахунком ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД», сума інфляційних втрат за актом № 7 приймання виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 до договору підряду № 695 дп за період з 02.12.2018 по 31.10.2021 становить 31 177,11 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за актом № 7 приймання виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 до договору підряду № 695дп за період з 02.12.2018 по 31.10.2021, суд встановив, що позивачем не вірно визначений строк з якого починається нарахування інфляційних втрат.

Період нарахування повинен починатись на наступний день після граничного строку оплати.

У відповідності до умов договору № 695дп оплата здійснюється протягом 15 банківських днів з дати приймання замовником робіт.

Приймання замовником робіт за актом № 7 відбулось 16.11.2018, а отже, відповідач повинен був остаточно розрахуватись з позивачем до 07.12.2018 (включно).

Таким чином, період нарахування повинен починатись з 08.12.2018.

Однак, суд здійснивши власний розрахунок, встановив, що розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат за вказаним актом визначений вірно 75811,52 грн.

За розрахунком ТОВ - Фірма Стройком, ЛТД, сума 3% річних за актом № 7 приймання виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 до договору підряду № 695дп за період з 02.12.2018 по 16.11.2021 становить 14 211,85 грн.

Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок суми 3% річних за актом № 7 приймання виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 до договору підряду № 695дп у розмірі 14 211,85 грн за вищезазначений період, суд встановив, що дані нарахування здійснено не вірно, оскільки позивачем не вірно визначено строк з якого починається нарахування 3% річних.

Враховуючи те, що за вказаним актом ДП Завод імені В.О. Малишева прийняв виконані роботи 16.11.2018, останній повинен був розрахуватись до 07.12.2018 включно (16.11.2018 + 15 банківських днів). Таким чином, період нарахування повинен починатись з 08.12.2018.

З урахуванням викладеного, судом здійснено власний розрахунок та встановлено, що до стягнення за актом № 7 приймання виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 до договору підряду № 695дп підлягає 3% річних за період з 08.12.2020 по 16.11.2021 у розмірі 14132,91 грн.

В решті нарахованої суми 3% річних слід відмовити як безпідставно нарахованої.

За розрахунком ТОВ - Фірма Стройком, ЛТД, сума інфляційних втрат за актом № 8 приймання виконаних будівельних робіт від 17.11.2020 до договору підряду № 695дп за період з 03.12.2018 по 31.10.2021 становить 34 338,55 грн.

Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок суми інфляційних втрат за актом № 8 приймання виконаних будівельних робіт від 17.11.2020 до договору підряду № 695дп у розмірі 34 338,55 грн за вищезазначений період, суд встановив, що дані нарахування здійснено не вірно, оскільки позивачем не вірно визначено строк з якого починається нарахування інфляційних втрат.

Період нарахування повинен починатись на наступний день після граничного строку оплати.

У відповідності до умов договору № 695дп оплата здійснюється протягом 15 банківських днів з дати приймання замовником робіт.

Приймання замовником робіт за актом № 8 відбулось 17.11.2020, а отже, відповідач повинен був остаточно розрахуватись з позивачем до 08.12.2020 (включно).

Таким чином, період нарахування повинен починатись з 09.12.2020.

З урахуванням викладеного, судом здійснено власний розрахунок та встановлено, що до стягнення за актом № 8 приймання виконаних будівельних робіт від 17.11.2020 до договору підряду № 695дп підлягають інфляційні втрати за період з 09.12.2020 по 31.10.2021 у розмірі 16 695,06 грн.

В решті нарахованої суми інфляційних втрат слід відмовити як безпідставно нарахованої.

За розрахунком ТОВ - Фірма Стройком, ЛТД, сума 3% річних за актом № 8 приймання виконаних будівельних робіт від 17.11.2020 до договору підряду № 695дп за період з 03.12.2018 по 16.11.2021 становить 15 638,49 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми 3% річних за актом № 8 приймання виконаних будівельних робіт від 17.11.2020 до договору підряду № 695дп у розмірі 15 638,49 грн за вищезазначений період, суд встановив, що дані нарахування здійснено не вірно, оскільки позивачем за первісним позовом не вірно визначено строк з якого починається нарахування 3% річних.

Враховуючи те, що за вказаним актом ДП Завод імені В.О. Малишева прийняв виконані роботи 17.11.2020, останній повинен був розрахуватись до 08.12.2020 включно (17.11.2020 + 15 банківських днів). Таким чином, період нарахування повинен починатись з 09.12.2020.

З урахуванням викладеного, судом здійснено власний розрахунок та встановлено, що до стягнення за актом № 8 приймання виконаних будівельних робіт від 17.11.2020 до договору підряду № 695дп підлягають 3% річних за період з 09.12.2020 по 16.11.2021 у розмірі 4 970,36 грн.

В решті нарахованої суми 3% річних слід відмовити як безпідставно нарахованої.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача за первісним позовом інфляційних втрат та 3% річних за договором будівельного підряду № 236дп від 27.03.2019, суд зазначає наступне.

За розрахунком ТОВ - Фірма Стройком, ЛТД, сума інфляційних втрат за актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 до договору підряду № 236дп за період з 12.12.2018 по 31.10.2021 становить 10 295,86 грн.

Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок суми інфляційних втрат за актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 до договору підряду № 236дп у розмірі 10 295,86 грн за вищезазначений період, суд встановив, що дані нарахування здійснено не вірно, оскільки позивачем не вірно визначено строк з якого починається нарахування інфляційних втрат.

Період нарахування повинен починатись на наступний день після граничного строку оплати.

У відповідності до умов договору № 236дп оплата здійснюється протягом 15 банківських днів з дати приймання замовником робіт.

Приймання замовником робіт за актом № 2 відбулось 26.11.2019, а отже, відповідач повинен був остаточно розрахуватись з позивачем до 17.12.2019 (включно).

Таким чином, період нарахування повинен починатись з 18.12.2019.

З урахуванням викладеного, судом здійснено власний розрахунок та встановлено, що до стягнення за актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 до договору підряду № 236дп підлягають інфляційні втрати за період з 18.12.2019 по 31.10.2021 у розмірі 7 353,17 грн.

В решті нарахованої суми інфляційних втрат слід відмовити як безпідставно нарахованої.

За розрахунком ТОВ - Фірма Стройком, ЛТД, сума 3% річних за актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 до договору підряду № 236дп за період з 12.12.2019 по 16.11.2021 становить 3063,68 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми 3% річних за актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 до договору підряду № 236дп у розмірі 3063,68 грн за вищезазначений період, суд встановив, що дані нарахування здійснено не вірно, оскільки позивачем не вірно визначено строк з якого починається нарахування інфляційних втрат.

Враховуючи те, що за вказаним актом ДП Завод імені В.О. Малишева прийняв виконані роботи 26.11.2019, останній повинен був розрахуватись до 17.12.2019 включно (26.11.2019 + 15 банківських днів). Таким чином, період нарахування повинен починатись з 18.12.2019.

З урахуванням викладеного, судом здійснено власний розрахунок та встановлено, що до стягнення за актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2019 до договору підряду № 236дп підлягають 3% річних за період з 18.12.2019 по 16.11.2021 у розмірі 3037,61 грн.

В решті нарахованої суми 3% річних слід відмовити як безпідставно нарахованої.

Враховуючи вищевикладене до стягнення з ДП «Завод імені В.О. Малишева» на користь ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» за договором будівельного підряду № 695дп від 26.09.2017 та за договором будівельного підряду № 236дп від 27.03.2019 підлягають інфляційні втрати у загальному розмірі 55 225,34 грн, 3% річних у загальному розмірі 22 140,88 грн.

Щодо зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 846 ЦК України врегульовано, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 220 ГК України визначено, що боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

У відповідності до ч. 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 статті 549 ЦК України).

Пунктом 2.1 договору 236дп встановлено, що загальна вартість робіт підрядника складає 147 906,00 грн.

Пунктом 6.3.1 договору № 236дп сторони погодили, що у разі порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику неустойку в розмірі 0,1% від загальної вартості робіт, визначеної в п. 2.1 договору, за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 2.3 договору будівельного підряду № 236дп від 27.03.2017 та згідно графіку на виконання робіт (додаток № 4 до договору № 236дп), сторони погодили, що строк виконання підрядником робіт складає 90 календарних днів з моменту підписання договору.

Таким чином, строк виконання підрядником робіт за договором № 236дп до 25.06.2019.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору № 235дп відповідачем за зустрічним позовом виконано роботи 26.11.2019, що свідчить про прострочення виконання зобов`язання.

Позивачем за зустрічним позовом, у зв`язку з вищевикладеним, розраховано неустойку за період прострочення з 26.06.2019 по 26.11.2019 (154 дні) у розмірі 22 777,52 грн.

Перевіривши наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок неустойки за період з 26.06.2019 по 26.11.2019 у розмірі 22 777,52 грн, суд встановив, що дані нарахування здійснено не вірно, оскільки 26.06.2019 роботи позивачем за зустрічним позовом були прийняти, отже і прострочення зобов`язання підрядника має розраховуватись до 26.06.2019 НЕ включно.

Таким чином, термін прострочення виконання підрядником робіт за договором № 236дп з 26.06.2019 (не включно) по 26.11.2019 складає 153 дні.

Отже, сума неустойки за період з 26.06.2019 (не включно) по 26.11.2019 становить 22 629,62 грн (загальна вартість робіт 147 906,00 грн х 0,1% х 153 дні прострочення).

Разом з тим, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки на 90 %, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 статті 3, ч. 3 статті 509 та ч. 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

В даній нормі під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між позивачем та відповідачем, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Норми матеріального права, а саме: статті 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч. 3 статті 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз зазначених норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

При цьому господарським судом був врахований висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013, в якому зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Також слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а також в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, отже дане питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу положень ч. 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даному випадку, неустойка є лише санкціями за неналежне виконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Тому, при зменшенні розміру неустойки позивач не несе негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Отже, враховуючи неподання позивачем за зустрічним позовом будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем за зустрічним позовом порушення зобов`язань, суд вважає за можливе скористатись своїм правом та зменшити розмір заявленої неустойки, що підлягає до стягнення з відповідача за зустрічним до 90% від заявленої позивачем за зустрічним позовом суми.

Таке зменшення розміру неустойки суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін, оскільки неустойка - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення.

Аналогічна правова позиція суду знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 703/1181/16-ц, від 20.03.2019 у справі № 761/26293/16-ц, постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 916/2283/18, від 12.06.2019 у справі № 904/4085/18 та у справах №№ 924/1089/17, 903/827/17, 925/1587/17.

Таким чином, з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню неустойка у розмірі 2262,96 грн, в іншій частині стягнення неустойки слід відмовити.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995_004) та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Заява № 63566/00) п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п. 23).

Враховуючи викладене, первісний позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» на користь ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» основного боргу за Договором будівельного підряду № 695дп від 26.09.2017 та Договором будівельного підряду № 236дп від 27.03.2019 у розмірі 334 174,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 55 225,34 грн, 3% річних у розмірі 22 140,88 грн, та зустрічний позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» на користь Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» неустойку у розмірі 2262,96 грн. В іншій частині суд відмовляє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за первісним позовом, суд виходить з положень статті 129 ГПК України та враховуючи, ціну позову, висновки суду про часткове задоволення позову, покладає витрати по сплаті судового збору у розмірі 6173,12 грн на відповідача за первісним позовом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за зустрічним позовом, суд виходить з положень статті 129 ГПК України та враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову покладає витрати по сплаті судового збору у розмірі 225,53 грн покладає на відповідача за зустрічним позовом.

Крім того, у відповідності до ч. 11 статті 238 ГПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Суд вважає за необхідне провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають стягненню за первісним і зустрічним позовах та стягнути різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

За первісним позовом підлягає стягненню 417714,14 грн (сума боргу 334 174,80 + інфляційні втрати 55225,34 + 3 % річних 22140, 88 + судовий збір 6173,12).

За зустрічним позовом підлягає стягненню 2488,49 грн (неустойка 2262,96 + судовий збір 225,53).

З врахуванням ч. 11 статті 238 ГПК України, судом проведене зустрічне зарахування грошових сум та стягненню з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» на користь ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» підлягає заборгованість у розмірі 415 225,65 грн (417714,14 - 2488,49).

Керуючись статями 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 14, 86, 129, 232-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» на користь ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» заборгованість за Договором будівельного підряду № 695дп від 26.09.2017 та за Договором будівельного підряду № 236дп від 27.03.2019 у розмірі 334 174,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 55 225,34 грн, 3% річних у розмірі 22 140,88 грн та судовий збір у розмірі 6173,12 грн.

В іншій частині відмовити.

2. Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» на користь Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» Договором будівельного підряду № 236дп від 27.03.2019 неустойку у розмірі 2262,96 грн та судовий збір у розмірі 225,53 грн.

В іншій частині відмовити.

3. Провести зустрічне зарахування грошових сум та судових витрат, що підлягають стягненню за первісним і зустрічним позовами.

Стягнути з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» на користь ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» заборгованість у розмірі 415 225,65 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ТОВ - Фірма «Стройком, ЛТД» (61044, м. Харків, пр. Московський, 257, кім. 1113, ).

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): Державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева» (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано протягом 18.02.2022.

Головуючий суддя Суддя Суддя В.О. Усатий П.В. Хотенець В.О. Яризько