ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"23" лютого 2022 р. Справа №921/79/21
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
Головуючий суддя Плотніцький Б.Д.
Суддів Кравчук Н.М.
Скрипчук О.С.
за участю секретаря судового засідання Процевич Р.Б.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Великобірківської селищної ради б/н від 19.07.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/2468/21 від 20.07.2021)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.05.2021 (повний текст рішення складено 25.06.2021, суддя Стадник М.С.)
у справі №921/79/21
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
- Великоберезовицька селищна (сільську) рада, смт.Велика Березовиця Тернопільського району;
- Великогаївська сільська рада, с.Великі Гаї Тернопільського району;
- Байковецька сільська рада, с.Байківці Тернопільського району ;
- Підгороднянська сільська рада, с.Підгородне Тернопільського району
- Білецька сільська рада, с.Біла Тернопільського району;
- Великобірківська селищна рада, смт. Великі Бірки Тернопільського району.
про: визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської районної ради від 17.11.2020р. №751 Про затвердження передавальних актів нерухомого комунального майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, Тернопільського району, управління яким здійснює Тернопільська районна рада в частині затвердження передавальних актів до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради , Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради, Білецької сільської ради та Великобірківської селищної ради майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, а саме щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться у межах м. Тернополя:
- адміністративної будівлі площею 285,2 м2 по вул. Нечая, 27;
- нежитлового приміщення площею 137,6 м2 по вул. Бродівська, 17;
- нежитлової будівлі, адмінбудинку площею 1830,5 м2 по вул. М. Кривоноса, 10;
- районного будинку культури площею 1064,1 м2 по вул. Шкільна, 4;
- будівлі стоматології площею 588,2 м2 по бульв. Т Шевченка, 45;
- адміністративного корпусу площею 923,5 м2, кисневої площею 13,3 м2, стаціонарного корпусу площею 2447,1 м2,нової поліклініки з даховою котельнею площею 2068,6 м2, гаражі площею 54,2 м2 та овочесховище площею 36,2 м2 по вул. Кн. Острозького, 9.
за участю представників:
від позивача: Лукащук В.М., Чарнош Т.М. (в порядку самопредставництва);
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи 1: Тимчій В.Б. (в порядку самопредставництва);
від третьої особи 2: Чаповський В.В. (в порядку самопредставництва);
від третьої особи 3: не з`явився;
від третьої особи 4: Микитюк І.С. (в порядку самопредставництва);
від третьої особи 5: не з`явився;
від третьої особи 6 (в режимі відеоконференції): Самуляк М.Ю. (ордер серія ВО №1020852 від 19.07.2021).
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.05.2021 позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Тернопільської районної ради від 17.11.2020р. №751 Про затвердження передавальних актів нерухомого комунального майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, Тернопільського району, управління яким здійснює Тернопільська района рада в частині затвердження передавальних актів до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради , Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради, Білецької сільської ради та Великобірківської селищної ради майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, а саме щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться у межах м. Тернополя:

- адміністративної будівлі площею 285,2 м2 по вул. Нечая, 27;

- нежитлового приміщення площею 137,6 м2 по вул. Бродівська, 17;

- нежитлової будівлі, адмінбудинку площею 1830,5 м2 по вул. М. Кривоноса, 10;

- районного будинку культури площею 1064,1 м2 по вул. Шкільна, 4;

- будівлі стоматології площею 588,2 м2 по бульв. Т Шевченка, 45;

- адміністративного корпусу площею 923,5 м2, кисневої площею 13,3 м2, стаціонарного корпусу площею 2447,1 м2,нової поліклініки з даховою котельнею площею 2068,6 м2, гаражі площею 54,2 м2 та овочесховище площею 36,2 м2 по вул. Кн. Острозького, 9.

Стягнуто з Тернопільської районної ради на користь Тернопільської міської ради 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00коп. в повернення сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Великобірківська селищна рада оскаржила таке в апеляційному порядку.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 розгляд справи №921/79/21 відкладено на 23.02.2022 на 10 год 40 хв.

21.02.2022 від позивача надійшла заява (вх..№01-05/564/22 від 21.02.2022) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №921/787/20.

Крім того, 23.02.2022 від апелянта, на електронну адресу суду надійшло клопотання (вх..№01-05/594/22 від 23.02.2022) про зупинення провадження у справі №921/79/21 до вирішення справи №921/787/20 та набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

В судове засідання 23.02.2022 з`явилися представники позивача, третіх осіб 1,2,4 та представник апелянта/третьої особи 6 (в режимі відеоконференції), треті особи 3 та 5 в судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи наявне клопотання третьої особи 3 про розгляд справи у її відсутності.

В судовому засіданні представники позивача та апелянта підтримали заявлені клопотання про зупинення провадження у справі, представники третіх осіб проти задоволення клопотання заперечили.

Розглянувши клопотання позивача та апелянта про зупинення провадження у справі, судом встановлено, що предметом розгляду у справі №921/79/21 є рішення районної ради від 17.11.2020 №751 «Про затвердження передавальних актів нерухомого комунального майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, Тернопільського району, управління яким здійснює Тернопільська районна рада».

Під час розгляду справи, судом встановлено, що оскаржене рішення районної ради від 17.11.2020 №751 є подальшою реалізацією дій відповідача в процесі передачі майна та базується на рішенні районної ради №747 від 17.11.2020 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району».

Відтак, зазначеними вище рішеннями Тернопільська районна рада передала із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району до комунальної власності селищних, сільських рад об`єкти комунальної власності та затвердила передавальні акти.

Отже, предметом позову Тернопільської районної ради у справі №921/79/21 є рішення 17.11.2020 №751 «Про затвердження передавальних актів нерухомого комунального майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, Тернопільського району, управління яким здійснює Тернопільська районна рада», яке було прийнято на реалізацію рішення №747 від 17.11.2020 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району», яке є предметом оскарження у справі №921/787/20.

З огляду на наведене вище, розгляд справи №921/79/21 безпосередньо пов`язаний з результатом розгляду справи №921/787/20 та залежить від оцінки судом обставин і законності прийняття радою рішення №747 від 17.11.2020.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.05.2021 року у справі №921/787/20 частково задоволено позов Тернопільської міської ради. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.05.2021 скасовано в частині задоволення позовних вимог та прийнято в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.05.2021 в частини відмови у задоволенні позовних вимог залишено без змін.

В подальшому, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.01.2022 постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.05.2021 у справі № 921/787/20 в частині позовних вимог Тернопільської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської районної ради від 17.11.2020 № 747 "Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району" - скасовано, а справу № 921/787/20 в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 у справі № 921/787/20 залишено без змін.

Вичерпний перелік підстав для обов`язкового зупинення провадження у справі встановлений у ст. 227 ГПК України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є встановлення обставин (фактів), які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено, і які неможливо встановити в цьому судовому процесі виходячи з доказів, які наявні у матеріалах справи.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

При цьому суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу, але й сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку встановлення певних преюдиційних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, проведення відповідних експертиз, а суду - на їх дослідження і оцінку.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

З огляду на наведене вище, дослідивши предмет та обставини спору у справах №921/79/21 та №921/787/20, суд дійшов висновку про що розгляд справи №921/79/21 є неможливим до вирішення по суті справи №921/787/20, оскільки під час розгляду справи №921/787/20 буде встановлено обставини законності прийняття Тернопільською районною радою рішення №747 від 17.11.2020, подальшою реалізацією якого було прийняття Тернопільською районною радою оскаржуваного рішення від 17.11.2020 №751.

Відтак, колегія суддів вважає, що об`єктивно неможливо здійснювати розгляд даної справи до набрання законної сили рішенням у справі №921/787/20, що є підставою для зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість необхідності зупинення провадження у справі №921/79/21 через неможливість розглянути її до вирішення іншої справи, судом враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, окрім того, в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування процесу.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї статті Конвенції свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не можуть розумітись як обов`язок суду детально відповідати за кожен довід заявника. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і аргументів, які є важливими.

Таким чином, підставою для зупинення провадження у даній справі є неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами.

За наявності передбачених законом підстав господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, у даному випадку, на строк до набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 229 ГПК України, обставини встановлені у якому безпосередньо та істотно можуть вплинути на вирішення даної справи.

Отже, зупинення провадження у справі обумовлене наявністю обставин, які є підставою для такого зупинення в силу вимог процесуального закону, та які мають істотне значення для правильного вирішення спору, тому зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі №921/787/20 є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим не може вважатись затягуванням розгляду справи та не свідчить про порушення судом частини 1 статті 6 Конвенції.

Суд звертається до практики Європейського суду з прав людини у справі "Літвінюк проти України", в пункті 22 якого Суд зазначив, що розумність тривалості судового розгляду повинна оцінюватися в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмету спору для заявника (рішення у справі "Фрідлендер проти Франції").

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України).

Враховуючи, що розгляд справи № 921/787/20 має прямий вплив на наслідки розгляду справи №921/79/21, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі №921/79/21.

На підставі викладеного та керуючись статтею 227, 229, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Великобірківської селищної ради б/н від 19.07.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/2468/21 від 20.07.2021) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.05.2021 у справі №921/79/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №921/787/20.

2. Зобов`язати сторони повідомити апеляційний суд про результат розгляду справи №921/787/20.

2. Копії ухвали надіслати учасникам судового процесу.

Ухвала набирає законної сили з негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень:http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Скрипчук О.С.