ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Справа № 903/717/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивач: Котлубовська І.В.

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 23.11.2021 р. у справі №903/717/21, ухвалене суддею Слободян О. Г., повний текст рішення складено 03.12.2021 р.

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Приватного підприємства "Агромет-2005"

про визнання недійсним рішення загальних зборів

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до ПП "Агромет-2005", в якому просить визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ПП "Агромет-2005", оформлене пунктом 2 протоколу №2/4 від 18.04.2012, яким вирішено призначити на посаду директора ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при прийнятті спірного рішення порушені загальні норми цивільного та трудового законодавства, а саме за відсутності вільного волевиявлення позивача, останнього призначено директором ПП "Агромет-2005" без його згоди.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 23.11.2021 р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 23.11.2021 р. у справі №903/717/21, а позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Агромет-2005" задовольнити в повному обсязі. Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ПП "Агромет-2005", оформлене пунктом 2 протоколу №2/4 від 18.04.2012 р., яким вирішено призначити на посаду директора ОСОБА_1 . Забезпечити участь адвоката позивача Котлубовської Ірини Валеріївни у судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішенням Господарського суду Волинської області від 23.11.2021 р. у справі №903/717/21. Клопотання представника ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/717/21 - задоволено. Розгляд апеляційної скарги призначено на "20" січня 2022 р. о 10:30 год. в режимі відеоконференції у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2(ВКЗ).

В судовому засіданні 20.01.2022 р. оголошено перерву до "17" лютого 2022 р. на 10:30 у залі судових засідань № 2(ВКЗ)

В судовому засіданні 17.02.2022 представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 23.11.2021 р. по справі №903/717/21 та ухвалити нове судове рішення, яким задоволити позов у повному обсязі.

Поштові відправлення з рекомендованими повідомленнями, якими надсилалися примірники ухвали суду на адресу Приватного підприємства "Агромет-2005" повернулись до суду апеляційної інстанції з позначкою органу зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до пункту четвертого частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи, що ухвала суду направлялися на адресу Приватного підприємства "Агромет-2005", яка встановлені судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, і інші адреси відповідаче не повідомлялося, колегія суддів вважає, що Приватне підприємство "Агромет-2005" вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, навіть незважаючи на те, що процесуальні документи суду не були ним отримані та повернулися до суду з причини "адресат відсутній за вказаною адресою".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №873/41/21.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 23.11.2021 р. в позові відмовлено. Вказане рішення мотивоване тим, що як вбачається з протоколу засновника від 18.04.2012, рішення про звільнення з посади директора та призначення на посаду ОСОБА_2 директором, прийнято засновником ПП "Агромет-2005". Протокол підписано засновником підприємства ОСОБА_3 та представником засновника Компанії "Хіфлюкс Лтд" - ОСОБА_4 . Протокол засновника та Статут ПП "Агромет-2005" належним чином посвідчені приватним нотаріусом, статут зареєстровано державним реєстратором. З огляду на зазначене, у суду відсутні підстави ставити під сумнів дійсність викладеного у даних документах. З огляду на зазначене у суду відсутні підстави для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників (засновника) ПП "Агромет-2005" від 18.04.2012 р., оформлене пунктом 2 протоколу №2/4 від 18.04.2012, в частині призначення на посаду директора ОСОБА_1 .

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо них інших учасників справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 звертає увагу, що пунктом 2 рішення загальних зборів ПП «АГРОМЕТ-2005», оформленим Протоколом №2/4 Загальних зборів Учасників від 18.04.2012 р., було вирішено призначити на посаду директора ОСОБА_1 . Це рішення було прийняте учасником ОСОБА_3 (власником 100 часток у статутному фонді). Як вбачається з Протоколу №2/4 від 18.04.2012 р., на збори були запрошені Компанія «ХІФЛЮКС ЛТД» та позивач. Разом з цим, позивач на вказані збори не запрошувався, жодної участі в даних зборах не приймав та не має жодного відношення до даної юридичної особи. Спірним рішенням, прийнятим всупереч волі та без відома позивача, фактично неправомірно породжено наслідки у вигляді виникнення обов`язків та відповідальності позивача за діяльність невідомої йому юридичної особи, керівником якої його призначено. З цих підстав позивач вважає, що рішення Загальних зборів Учасників від 18.04.2012 р., оформлене (викладене) пунктом 2 протоколу загальних зборів в частині призначення на посаду директора ОСОБА_1 є недійсним.

На думку апелянта судом першої інстанції на позивача покладено незвично високий стандарт доказування в частині доведення неможливості обрання позивача на посаду директора, із посиланням на необхідність подання доказів, яких фактично не існує, як і доказів перебування на посаді директора ПП «АГРОМЕТ-2005».

ЄСПЛ у справі «Хамідов проти Росії» поклав в основу свого рішення про порушення державою-відповідачем статті 6 Конвенції висновок про те, що національні суди встановили для заявника надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування (extreme and unattainable standard of proof). Схожим чином у справі «Дюльдін та Кіслов проти Росії» ЄСПЛ відзначив, що суди застосували незвично високий стандарт доказування (unusually high standard of proof). Р. Куйбіда, автор аналітичного звіту «Суддівська помилка: критерії розмежування зловживання (свавілля), недбалості та добросовісної поведінки», аналізуючи серед інших також ці рішення ЄСПЛ, дійшов висновку, що серед прикладів судових рішень, які можна вважати свавільними, можуть бути названі рішення, у яких суд покладає на сторону надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування.

При вирішенні спору в першій інстанції, з порушенням принципу об`єктивності дослідження доказів, судом абсолютно проігноровані доводи позивача, не надано оцінку наданим доказам, покладено надмірний тягар доказування, що свідчить про упередженість суду, завідоме прийняття сторони відповідача (який не приймав жодної участі в даному спорі), відсутність жодного сприяння позивачу у реалізації його права на захист та порушення принципу змагальності сторін, грубе порушення процесуальних норм, які встановлюють порядок дослідження та оцінки доказів.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, висновки суду не відповідають вимогам закону, що призвело до неправильного вирішення спору.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

04.07.2005 відповідач - ПП "Агромет-2005" було зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради за № 0009306.

Згідно протоколу №2/4 засновника ПП "Агромет-2005" від 18.04.2012 було вирішено: звільнити з посади директора ОСОБА_5 ; призначити на посаду директора ОСОБА_1 ; включити до складу засновників ПП "Агромет-2005" Компанію "Хіфлюкс Лтд" (Hiflux Ltd); вивести зі складу засновників ОСОБА_3 на підставі заяви про вихід за власним бажанням; розподілити статутний капітал ПП "Агромет-2005" наступним чином - юридична особа за законодавством Сейшельських островів Компанія "Хіфлюкс Лтд" (Hiflux Ltd), зареєстрована в Белізі 03.10.2011 року, реєстраційний номер 110025 з місцезнаходженням зареєстрованого офісу за адресою: 1 1/2 ОСОБА_6 , Беліз, є власником частки вартістю 1500грн, що складає 100 часток статутного капіталу Підприємства; змінити місцезнаходження ПП "Агромет-2005": 43000, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Рівненська, буд.76-А; затвердити нову редакцію статуту ПП "Агромет-2005"; провести державну реєстрацію вищезазначених дій у відповідних органах державної влади.

В протоколі зазначено, що присутній засновник ПП "Агромет-2005" ОСОБА_3 , запрошені: юридична особа за законодавством Сейшельських островів Компанія "Хіфлюкс Лтд" (Hiflux Ltd) та ОСОБА_1 .

Протокол підписано ОСОБА_3 та представником Компанії "Хіфлюкс Лтд" (Hiflux Ltd) Кравченком Д.М., який, як зазначено, діє на підставі довіреності від 03.10.2011.

Представник позивача стверджує, що з відомостей Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 дізнався, що з 18.04.2012 його призначено керівником ПП "Агромет-2005". Ознайомившись з матеріалами реєстраційної справи підприємства, йому стало відомо, що вказаний запис було внесено на підставі рішення засновника ПП "Агромет-2005".

Разом з цим, позивач вказує, що на вказані загальні збори він ніколи не запрошувався, жодного відношення до вказаної юридичної особи ніколи не мав, наміру бути директором не виявляв, в трудових та будь-яких інших договірних відносинах з підприємством не перебував, з пропозицією бути керівником ПП "Агромет-2005" не звертався, жодних заяв, наказів та документів з цього приводу не підписував, на вказаних зборах (всупепеч запису в протоколі) присутній не був, обов`язків директора ніколи не виконував, жодного доходу в якості заробітної плати від ПП "Агромет-2005" не отримував.

Також позивач вказує, що спірним рішенням загальних зборів учасників ПП "Агромет-2005", прийнятим всупереч волі та без відома позивача, фактично неправомірно породжено наслідки у вигляді виникнення обов`язків та відповідальності позивача за діяльність невідомої йому юридичної особи, керівником якої його призначено. Вважає, що дане рішення від 18.04.2012 р., оформлене (викладене) пунктом 2 протоколу загальних зборів, в частині призначення на посаду директора ОСОБА_1 , є недійсним.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано суду: витяг з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ПП "Агромет-2005"; копії протоколу №2/4 засновника ПП "Агромет-2005" від 18.04.2012 та статуту ПП "Агромет-2005", посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М та зареєстрованого державним реєстратором 18.04.2012; копію трудової книжки ОСОБА_1 ; копії листів-відповідей з Пенсійного фонду України від 11.12.2019 та з Головного управління ДПС у Волинській області від 01.11.2019.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 62 Господарського кодексу України підприємством є самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці, а також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи (ч. 1 статті 113 Господарського кодексу України).

За змістом частин 3, 5 статті 63 Господарського кодексу України залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону (ст.65 ГК України).

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", у редакції чинній на час проведення реєстраційних дій, зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов`язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

Установчі документи юридичної особи, а також зміни до них, викладаються письмово, прошиваються, пронумеровуються та підписуються засновниками (учасниками) або уповноваженими особами, якщо законом не встановлено інший порядок їх затвердження. У випадках, які передбачені законом, установчі документи повинні бути погоджені з відповідними органами державної влади. Внесення змін до установчих документів юридичної особи оформляється окремим додатком або викладенням установчих документів у новій редакції. На титульній сторінці додатка до установчих документів юридичної особи робиться відмітка про те, що зазначені документи є невід`ємною частиною відповідних установчих документів (ч.5 ст. 8 даного Закону).

Згідно ч.1 ст. 29 даного Закону для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридична особа повинна подати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення про внесення змін до установчих документів. Документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів; оригінали установчих документів юридичної особи з відміткою про їх державну реєстрацію з усіма змінами, чинними на дату подачі документів, або копія опублікованого в спеціалізованому друкованому засобі масової інформації повідомлення про втрату всіх або частини зазначених оригіналів установчих документів; два примірники змін до установчих документів юридичної особи у вигляді окремих додатків або два примірники установчих документів у новій редакції; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації змін до установчих документів.

У разі внесення змін до установчих документів, які пов`язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства; рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) із складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи (ч.3 ст.29 даного Закону).

Згідно ч.11 ст.29 даного Закону державний реєстратор зобов`язаний залишити без розгляду документи, які подані для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, якщо: документи подані за неналежним місцем проведення державної реєстрації; документи не відповідають вимогам, які встановлені частинами першою, другою, четвертою, п`ятою та сьомою статті 8, частиною п`ятою статті 10 та частиною двадцять першою статті 22 цього Закону; документи подані не у повному обсязі; документи подані з порушенням строку, який встановлено частиною одинадцятою статті 37 цього Закону; документи подано особою, яка не має на це повноважень; до державного реєстратора надійшло рішення суду щодо заборони у проведенні реєстраційних дій.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду Волинської області без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ГК України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства, зокрема, приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи).

Згідно ст. 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи. Порядок організації та діяльності приватних підприємств визначається цим Кодексом та іншими законами (ст. 113 ГК України).

Позивач стверджує, що його призначено директором приватного підприємства поза його волею, що призводить до виникнення в нього обов`язків, на виконання яких він не погоджувався.

Призначення відбулось шляхом прийняття рішення згідно протоколу №2/4 засновника ПП "Агромет-2005" від 18.04.2012.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.10.2019 , у розділі Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи , уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами , або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності , у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи зазначено, що такою особою є ОСОБА_1 .

Частина 1 статті 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином позивач, як особа, що спростовує відомості, які за законом є достовірними, повинна довести недостовірність таких відомостей у порядку, встановленому ст. 74 ГПК України.

Надаючи оцінку доказам, які містяться у матеріалах справи, апеляційний суд зазначає.

Як вбачається з протоколу засновника від 18.04.2012, рішення про звільнення з посади директора та призначення на посаду ОСОБА_2 директором, прийнято засновником ПП "Агромет-2005". Протокол підписано засновником підприємства ОСОБА_3 та представником засновника Компанії "Хіфлюкс Лтд" - ОСОБА_4 . Протокол засновника та Статут ПП "Агромет-2005" належним чином посвідчені приватним нотаріусом, проведено державну реєстрацію Статуту та відомостей щодо ПП "Агромет-2005".

В пункті 2.1. Статуту вказано, що учасником підприємства є юридична особа за законодавством Сейшельських островів Компанія "Хіфлюкс Лтд".

Відповідно до п.11.1. Статуту, засновник є вищим органом управління Підприємством. Виконавчим органом Підприємства є Директор, який вирішує всі оперативні питання діяльності Підприємства. Директор Підприємства призначається на посаду та звільняється з посади Учасником.

Доказів того, що реєстрація Статуту ПП "Агромет-2005" та внесення змін до установчих документів підприємства відбулись з порушенням встановленої законом процедури, без участі позивача та з незаконним використанням відомостей про його особу.

Частина 1 статті 32 Конституції України встановлює, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Особисті немайнові права фізичної особи захищаються законом. Згідно зі статтею 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Стаття 269 ЦК України встановлює, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом.

Частина 1 статті 294 ЦК України встановлює, що фізична особа має право на ім`я.

Стаття 11 Закону України визначає, що інформація про фізичну особу (персональні дані) -це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними.

Представник позивача - адвокат Котлубовська І.В. у судовому засіданні апеляційної інстанції пояснила, що позивач не мав можливості звертався до правоохоронних органів із заявою про підроблення документів, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 з 2017 року проживає за межами України.

Разом з тим, за період з часу прийняття оскаржуваного рішення у 2012 році позивач не вжив жодних заходів щодо захисту своїх прав, порушених, за його твердженням, прийняттям цього рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, про відсутність підстав ставити під сумнів дійсність обставин, які зафіксовані у протоколі №2/4 засновника ПП "Агромет-2005" від 18.04.2012.

Посилання позивача на інші наявні докази апеляційний суд оцінює критично, з огляду на наступне.

З листа Головного управління ДПС у Волинській області від 01.11.2019 на запит адвоката слідує, що ПП "Агромет-2005" взятий на облік у Луцькій ОДПІ 05.03.2014. Інформація щодо зміни керівника та податкової адреси ПП "Агромет-2005" надійшла з ЄДР. Відрахування із заробітної плати гр. ОСОБА_1 не здійснювались та податкова звітність, зокрема "Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку" форми 1 ДФ та "Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не подавались.

Також, у відповіді Пенсійного фонду України від 11.12.2019 на запит адвоката від 04.12.2019 №53 щодо надання інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначено, що від підприємств, вказаних у запиті, відомості про сплату страхових внесків до реєстру застрахованих осіб щодо ОСОБА_1 не надходили.

Крім того, як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_1 з 15.02.2018 по 26.02.2019 позивач був прийнятий на основне місце роботи на посаду керівника ПП "Сервіс-Аудитор" та звільнений з посади, про що свідчить запис директора ОСОБА_1 у трудовій книжці. Водночас, зі слів представника позивача, він з 2017 року проживає за межами України.

Посилання на відсутність запису у трудовій книжці про роботу на посаді керівника ПП "Агромет-2005" не свідчить про те, що ОСОБА_1 міг бути обраний на посаду керівника ПП "Агромет-2005" поза його волею та не міг бути керівником цього підприємства, оскільки в період з 01.02.2013 по 07.10.2016 працював на іншому підприємстві за сумісництвом, про що свідчить запис у трудовій книжці (запис 11, 12). Запис 9 (період 02.01.2011) у трудовій книжці визнаний недійсним.

Сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи за наймом.

Отже, посилання позивача на відсутність у трудовій книжці запису про призначення ОСОБА_1 на посаду директора ПП "Агромет-2005" не свідчить про неможливість обрання позивача на посаду директора ПП "Агромет-2005" та невиконання ним повноважень директора даного підприємства. Інших доказів позивачем не надано.

Предметом позовних вимог є вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПП "Агромет-2005", оформлене пунктом 2 протоколу №2/4 від 18.04.2012, яким вирішено призначити на посаду директора ОСОБА_1 .

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

За наслідками розгляду спору апеляційним судом не встановлено порушення процедури проведення загальних зборів.

Відтак, у суду апеляційної інстанції відсутні, передбачені законодавством України, підстави для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПП «Агромет-2005».

Оцінюючи доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції покладено на позивача незвично високий стандарт доказування в частині доведення неможливості обрання позивача на посаду директора, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів» встановлює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено обов`язок на суд оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

З огляду на наведене вище, колегія суддів, виходячи з сукупної оцінки наявних доказів, враховуючи встановлені обставини та наведені мотиви, приходить до висновку, що ті обставини, на які посилався позивач, не можуть вважатися доведеними, а саме призначення директором ПП "Агромет-2005" без його згоди.

Таким чином, доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо юрисдикції спору.

Згідно зі статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Оскільки припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України, можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу передбачена не приписами КЗпП України, а статтею 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання норм трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку з цим призначення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності.

В даному випадку, така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Ураховуючи положення ч.10 ст.11 ГПК України, оскільки спір стосується управління приватним підприємством, колегія суддів вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, за своїм матеріально-правовим змістом є наближеними до корпоративних.

Близький за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 р. у справі №915/540/16.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

У апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 23.11.2021 р. у справі №903/717/21 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/717/21 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "22" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.