ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3239/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

при секретарі судового засідання Борисовій Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кравченко Ю.В.,

від відповідача: Марочкін В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до відповідача Приватного акціонерного товариства "Болградський виноробний завод" про стягнення 6072468,08 грн.

Встановив:

25.10.2021 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі Фонд, позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Болградський виноробний завод" (далі ПРАТ "БВЗ", відповідач) 6072468,08 грн заборгованості, з яких 5426621,54 грн основного боргу та 645846,54 грн пені, у зв`язку з не виконанням умов договору оренди цілісного майнового комплексу "Болградський виноробний завод" від 12.09.2002 р. в частині внесення орендної плати за період з 12.07.2020 р. по 12.09.2021 р.

Крім того, Фонд додатково звертає увагу суду на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 р. по справі № 916/2047/20, залишеного без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 р., яким розірвано договір оренди цілісного майнового комплексу "Болградський виноробний завод", проте зазначає, що акт приймання-передачі між сторонами не складено.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 р. позовній заяві Фонду присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/3239/21 та визначено суддю Господарського суду Одеської області Гута С.Ф. для розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.10.2021 р. прийнято позовну заяву Фонду до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.11.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.11.2021 р. відкладено підготовче засідання на 09.12.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 11.01.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2022 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.01.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 р. відкладено розгляд справи на 22.02.2022 р.

22.02.2022 р. ПРАТ "БВЗ" представлено до Господарського суду Одеської області клопотання про зупинення провадження у справі № 916/3239/21 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 916/769/21 на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, мотивуючи тим, що предметом розгляду справи № 916/769/21 є визнання таким, що не підлягає виконанню договір від 28.02.2018 р. (останній додаток до договору оренди цілісного майнового комплексу "Болградський виноробний завод" від 12.09.2002 р.), яким, зокрема встановлено розмір орендної плати.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.02.2022 р. відмолено у задоволенні клопотання ПРАТ "БВЗ" про зупинення провадження у справі № 916/3239/21 з підстав того, що: по-перше, частиною 3 статті 195 ГПК України передбачено підстави зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті, до яких пункт 5 частини 1 статті 227 ГПК України не віднесено; по-друге, статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, яка за відсутності в матеріалах справи документів, підтверджуючих визнання судом недійсним договору від 28.02.2018 р. (останній додаток до договору оренди цілісного майнового комплексу "Болградський виноробний завод" від 12.09.2002 р.), свідчить про правомірність такого договору.

Письмового відзиву від ПРАТ "БВЗ" до Господарського суду Одеської області не надходило, у зв`язку з чим у відповідності до частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В ході розгляду справи представник Фонду підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позовних вимог, представник ПРАТ "БВЗ" натомість заперечував проти задоволення позовних вимог та наполягав на відмові у задоволенні позову.

22.02.2022 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

12.09.2002 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець), правонаступником якого є Фонд, та ЗАТ «Болградський виноробний завод» (Орендар), укладено Договір оренди цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод» (далі Договір або Договір оренди), відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс «Болградський виноробний завод» (Підприємство), склад і вартість якого визначено відповідно до акту оцінки, складеного станом на 30.04.2002 р., складає 9532 тис. грн. Об`єкт оренди розташований за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. А. Христєва, 99.

Орендар вступає у строкове платне користування Підприємством у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі Підприємства (пункту 2.1 Договору).

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ від 4 жовтня 1995 р. № 786, зі змінами внесеними Постановою КМУ № 699 від 18.05.98 р., Постановою КМУ від 19.01.2000 р. № 75, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (липень 2002 р.) 52 274,51 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чиним законодавством України. Орендна плата за перший місяць оренди вересень 2002 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за серпень та вересень 2002 року (пункт 3.1 Договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується до державного бюджету щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним. Одночасно копія платіжного доручення, з відміткою банку, що обслуговує Орендаря, надсилається Орендодавцю (пункт 3.3 Договору).

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день сплати (пункт 3.5 Договору).

Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету (пункт 5.2 Договору).

Орендар зобов`язується протягом місяця після укладення договору застрахувати орендоване майно Підприємства на суму не меншу за його балансову вартість на користь Орендодавця, в порядку, визначеному чинним законодавством (пункт 5.5 Договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (пункт 9.2 Договору).

Договір діє з моменту підписання і складається терміном на 5 років (пункт 11.1 Договору).

У разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення або зміну Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору (пункт 11.6 Договору).

12.09.2002 р. за Актом прийому-передачі державного майна цілісного майнового комплексу державного підприємства «Болградський виноробний завод», Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) передано, а Закритим акціонерним товариством «Болградський виноробний завод» (Орендар) прийнято відповідно до умов Договору оренди майно згідно інвентаризаційного опису до Акту оцінки, затвердженого наказом РВ ФДМУ по Одеській області від 31.07.2002 р. № 646 та протоколу про результати інвентаризації станом на 30.04.2002 р.

10.10.2017 р. між Регіональним відділенням ФДМУ по Одеській області та Приватним акціонерним товариством «Болградський виноробний завод» укладено Договір про внесення змін до Договору від 12.09.2002 р. зі змінами та доповненнями (обліковий номер договору № ).

Вказаним Договором від 10.10.2017 р. у зв`язку з перейменуванням вулиці Асена Христєва на вулицю Болгарських ополченців у м. Болград, у Договорі оренди та всіх додатках до договору (зі змінами і доповненнями) слова «вулиця Асена Христєва» замінено відповідно словами «вулиця Болгарських ополченців» у відповідних відмінках.

Також, Договором від 10.10.2017 р. Розділ 5 Договору оренди доповнено новим пунктом такого змісту: « 5.7. З моменту підписання цих Змін Орендар зобов`язується з урахуванням п.2.3 договору від 12.09.2002 р. визначити вартість ЦМК за даними інвентаризації майна станом на 31.08.2017 р., та на підставі балансу відобразити результати незалежної оцінки ЦМК згідно Методики оцінки об`єктів оренди, Порядку викупу орендарем оборотних матеріальних засобів та Порядку надання в кредит орендареві коштів та цінних паперів, затвердженої Постановою КМУ від 10.08.1995 р. № 629 (із змінами та доповненнями. Вартість, яка буде визначена за результатами незалежної оцінки, є підставою для перерахунку орендної плати за договором від 12.09.2002 р. з 13.09.2017 року та обов`язкового внесення Сторонами відповідних змін до договору оренди від 12.09.2002 р.».

Окрім того, Договором від 10.10.2017 пункт 11.1 Договору оренди доповнено пунктом такого змісту: «Продовжити термін дії цього договору до 12.09.2022 р. включно».

28.02.2018 р. між Регіональним відділенням ФДМУ по Одеській області та Приватним акціонерним товариством «Болградський виноробний завод» укладено Договір про внесення змін до Договору оренди зі змінами та доповненнями (обліковий номер договору № ).

Цим Договором від 28.02.2018 р. викладено пункт 1.1 Договору оренди у такій редакції: « 1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування майно цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод», юридична адреса: 68700, м. Болград, вул. Болгарських ополченців, 99, Інд. Код 00411938 (надалі Підприємство). Вартість необоротних активів визначена згідно звіту про незалежну оцінку вартості цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод» (у складі необоротних активів), що була проведена ТОВ «АДАМІЛ» станом на 31.08.2017 р. та згідно змін до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу - «Болградський виноробний завод» становить 13569457,00 (тринадцять мільйонів п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) гривень. Мета використання об`єкту оренди ведення виноробної виробничої діяльності, господарської, підприємницької та інших видів діяльності відповідно до статуту товариства та чинного законодавства України, насичення ринку своєю продукцією, товарами і послугами та отримання прибутку».

Також, Договором від 28.02.2018 р. викладено пункт 3.1 Договору оренди у такій редакції: « 3.1. Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 р. № 786, затверджених постановою КМУ від 14.09.2011 р. № 961, і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (січень 2018) 211284,93 (двісті одинадцять тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 93 копійки) гривень. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.».

Крім того, відповідно до пунктів 3.7 Договору від 28.02.2018 р. сторони визначили, що з моменту підписання цих Змін вважати такими, що втратили чинність додатки, а саме: Розрахунок орендної плати від 28.11.2016 р.; Акт приймання-передачі орендованого майна від 09.11.2012 р.; Зміни до Акту оцінки вартості майна цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод» від 06.11.2012 р. До цих Змін додано: Розрахунок орендної плати; Акт прийому-передачі в оренду майна цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод» від 28.02.2018 р.; Зміни до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу - «Болградський виноробний завод» 27.02.2018 р.; Договір від 28.02.2018 р. про внесення змін до договору зберігання від 09.11.2012 р.

28.02.2018 р. за Актом прийомупередачі державного майна цілісного майнового комплексу державного підприємства «Болградський виноробний завод», Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) передано, а Приватним акціонерним товариством «Болградський виноробний завод» (Орендар) прийнято в строкове платне користування майно цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод», юридична адреса: 68700, м. Болград, вул. Болгарських ополченців, 99, Інд. Код 00411938 (надалі Підприємство). Вартість необоротних активів визначена згідно звіту про незалежну оцінку вартості цілісного майнового комплексу «Болградський виноробний завод» (у складі необоротних активів), що була проведена ТОВ «АДАМІЛ» станом на 31.08.2017 р. та згідно змін до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу - «Болградський виноробний завод» становить 13569457,00 (тринадцять мільйонів п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) гривень. Мета використання об`єкту оренди ведення виноробної виробничої діяльності, господарської, підприємницької та інших видів діяльності відповідно до статуту товариства та чинного законодавства України, насичення ринку своєю продукцією, товарами і послугами та отримання прибутку.

13.02.2020 р. Фонд звернувся до ПРАТ "БВЗ" із претензією стосовно несвоєчасного внесення орендної плати що призвело до виникнення боргу, який станом на 12.02.2020 р. складає 952302,66 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 р. по справі № 916/2047/20 р. позов Фонду до ПРАТ "БВЗ" задоволено, зокрема розірвано Договір оренди цілісного майнового комплексу Болградський виноробний завод від 12.09.2002 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях) та Приватним акціонерним товариством Болградський виноробний завод (68702, Одеська обл., м. Болград, вул. Болгарських ополченців, буд. 99, ), розташованого за адресою: Одеська обл., м. Болград, вул. Болградських ополченців (колишня назва вул. А. Христєва), 99. Повний текст рішення складено 29 жовтня 2020 р. (Фондом зазначено про вказане рішення у позовній заяві, інформація отримана судом з ЄДРСР).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 р. по справі № 916/2047/20 поновлено ПРАТ "БВЗ" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 р. у справі № 916/2047/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПРАТ "БВЗ" на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 р. у справі № 916/2047/20; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 р. у справі № 916/2047/20 (Фондом зазначено про вказане рішення у позовній заяві, інформація отримана судом з ЄДРСР).

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2021 р. рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 р. у справі № 916/2047/20 залишено без змін, апеляційну скаргу ПРАТ "БВЗ" залишено без задоволення (Фондом зазначено про вказане рішення у позовній заяві, інформація отримана судом з ЄДРСР).

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами частини 1 та 2 статті 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до частин 1 та 6 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 4 статті 286 ГК України встановлено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно із частиною 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір оренди цілісного майнового комплексу "Болградський виноробний завод".

При цьому Фондом як Орендодавцем доведено виконання належним чином взятих на себе за умовами Договору обов`язків та передачу в оренду ПРАТ "БВЗ" цілісного майнового комплексу "Болградський виноробний завод", що підтверджується дослідженими в описовій частині рішення актами прийому-передачі цілісного майнового комплексу.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 509, частини 1 статті 627 ЦК України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526, частина 1 статті 628, стаття 629 ЦК України).

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями глави 58 "Найм (оренда)" розділу III "Окремі види зобов`язань" книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України та статтями 283-291 ГК України.

Згідно із частиною 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1 та 6 статті 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У частини 1 статті 284 ГК України законодавець як істотні умови договору оренди, визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.

За частиною 1 статті 773 ЦК України на наймача покладений обов`язок користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Частиною 1 статті 763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України (частина 4 статті 291 ГК України).

Частиною 1 статті 785 ЦК України передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічні положення містив Закон України "Про оренду державного та комунального майна" в редакції Закону України від 10.04.92 № 2269-XII (далі - Закон про оренду) до втрати ним чинності з 01.02.2020 р. (у зв`язку з введенням в дію з 01.02.2020 р. Закону України від 03.10.2019 р. № 157-IX "Про оренду державного та комунального майна"). Закон про оренду регламентував умови та порядок використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду. Положення цього Закону застосовуються до спірних правовідносин.

За змістом наведених норм, набрання рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 р. по справі № 916/2047/20 р., яким розірвано Договір оренди, законної сили (повний тест рішення складено 29.10.2020 р., відтак з урахування визначених процесуальним законом строків набрання рішенням суду законної сили, зазначене рішення набрало законної сили 19.11.2020 р., додатково факт набрання вказаним рішенням суду законної сили підтверджує зміст ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 р., якою відкрито апеляційне провадження та зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 р. у справі № 916/2047/20), укладений між Фондом та ПРАТ "БВЗ" Договір оренди розірвано з 19.11.2020 р.

Частиною 1 статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частини 1 статті 286 ГК України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

За змістом наведених норм, Договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії Договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами Договору, припинення Договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в Договорі.

Користування майном за Договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного Договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами Договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759,762,763 ЦК України, статей 283,284,286 ГК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за Договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок негайно повернути наймодавцеві річ.

Після розірвання Договору оренди (набрання рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 р. по справі № 916/2047/20 р. законної сили) невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною 2 статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Враховуючи вищевикладене, з моменту розірвання Договору оренди правовідносини між Фондом як Орендодавцем та ПРАТ "БВЗ" як Орендарем, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, з 19.11.2020 р. переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням частини 2 статті 785 ЦК України. Яке, в свою чергу, надає право Орендодавцю вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за оренду речі за час прострочення, якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення речі, а не право нараховувати оренду плату, в розмірі передбаченому договору, оскільки останній припинив свою дію.

Отже, Договір оренди цілісного майнового комплексу "Болградський виноробний завод" припинив дію з 19.11.2020 р., тому відсутні правові підстави для нарахування орендної плати з 19.11.2020 р., у зв`язку з цим господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення орендної плати з 19.11.2020 р. та пені нарахованої за відповідний період.

При цьому господарський суд звертає увагу Фонду на факт відсутності в матеріалах справи акту приймання-передачі майна, яким ПРАТ "БВЗ" як Орендарем повернуто Фонду як Орендодавцю орендоване майно, що не позбавляє Фонд право на звернення з позовною заявою про стягнення передбаченої частиною 2 статті 785 ЦК України неустойки у зв`язку неповерненням орендованого майна після закінчення строку дії договору та продовженням його використання.

Як зазначено вище по тексу рішення, Фондом як Орендодавцем доведено виконання належним чином взятих на себе за умовами Договору обов`язків та передачу в оренду ПРАТ "БВЗ" цілісного майнового комплексу "Болградський виноробний завод", що підтверджується дослідженими в описовій частині рішення актами прийому-передачі цілісного майнового комплексу.

В свою чергу ПРАТ "БВЗ" як Орендарем в порушення приписів статей 525,526,610,629,759,762 ЦК України, статей 193,283,286 ГК України та умов Договору обов`язку з перерахування орендної плати за період з липня по листопад 2020 р. не виконано, що підтверджується наданим Фондом звітом про стан надходження коштів до бюджету та не спростовано ПРАТ "БВЗ" в ході розгляду справи, не дивлячись на те, що з урахуванням приписів частини 1 статті 530 ЦК України та умов пункту 3.3 Договору оренди строк виконання щомісячних зобов`язань на суму 2082561,72 грн настав (346518,52 грн орендної плати за червень 2020 р., 344439,41 грн за липень 2020 р., 343750,53 грн за серпень 2020 р., 345469,29 грн за вересень 2020 р., 348923,98 грн за жовтень 2020 р., 353459,99 грн за листопад 2020 р.).

Враховуючи викладене, позов про стягнення основного боргу підлягає задоволенню в сумі 2082561,72 грн.

Крім того, Фондом заявлено позовні вимоги про стягнення з ПРАТ "БВЗ" 645846,54 грн пені у зв`язку з невиконанням останнім умов Договору оренди в частині своєчасного перерахування орендної плати.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

За змістом пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В статті 549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання… Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено у пункті 3.5 Договору оренди, Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день сплати.

Перевіривши розрахунок сум пені, наданий позивачем господарський суд не погоджується з ними, та здійснивши власний розрахунок в межах заявлених позивачем строків нарахування, встановив, що стягненню з ПРАТ "БВЗ" підлягає 18106,17 грн пені, з яких: 1363,35 грн пені, нарахованих за період з 14.07.2020 р. по 25.07.2020 р. на суму 346518,52 грн; 2371,55 грн пені, нарахованих за період з 13.08.2020 р. по 02.09.2020 р. на суму 344439,41 грн; 3606,56 грн пені, нарахованих за період з 15.09.2020 р. по 16.10.2020 р. на суму 343750,53 грн; 3511,33 грн пені, нарахованих за період з 13.10.2020 р. по 12.11.2020 р. на суму 345469,29 грн; 3660,84 грн пені, нарахованих за період з 13.11.2020 р. по 14.12.2020 р. на суму 348923,98 грн; 3592,54 грн пені, нарахованих за період з 15.12.2020 р. - 13.01.2021 р. на суму 353459,99 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючисьст.ст.13,20,73,74,76,86,126,129,165,231,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до відповідача Приватного акціонерного товариства "Болградський виноробний завод" про стягнення 6072468,08 грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Болградський виноробний завод" (68702, Одеська обл., Болградський р-н, м. Болград, вул. Болгарських ополченців, буд. 99, Код ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, Одеська обл., місто Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 15, Код ЄДРПОУ 43015/два мільйона вісімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят одну/грн 72 коп. основного боргу, 18106/вісімнадцять тисяч сто шість/грн 17 коп. пені та 31510/тридцять одну тисячу п`ятсот десять/грн 02 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 04 березня 2022 р.

Суддя С.Ф. Гут