СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Харків Справа № 917/1111/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Пуль О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", м. Кременчук (вх. № 3857) на рішення господарського суду Полтавської області від 18.11.2021 (ухвалене суддею Ціленко В.А., повний текст рішення складено 23.11.2021) у справі № 917/1111/21

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", м. Кременчук

про стягнення 22 564,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" 22 564,54 грн. збитків на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору постачання природного газу від 28.12.2018 № 5446/18-БО-23 та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 22 564,54 грн. за фактичне використання відповідачем в квітні та травні 2019 року природного газу в обсязі, меншому ніж було ним замовлено на цей період.

Позов обгрунтовано тим, що відповідач спожив природний газ в обсязі, меншому ніж було узгоджено в пункті 2.1. Договору постачання природного газу від 28.12.2018 № 5446/18-БО-23, а саме: у квітні 2019 року - на 79,55100 тис куб.м., а в травні 2019 року на 23,55600 тис. куб м., що відповідно до пунктів, 3.13., 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил є підставою для нарахування збитків в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від вартості недовикористаного обсягу природного газу, сума яких за спірний період складає 22 564,54 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.11.2021 у справі № 917/1111/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 22 564,54 грн. збитків та 2 270,00 грн. судового збору.

В обгрунтування висновку про задоволення позову суд послався на те, що позовні вимоги є обгрунтованими належними доказами, оскільки актами приймання-передачі від 30.04.2019 та від 31.05.2019 підтверджується те, що відповідач в квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 79,55100 тис.куб.м. (на 14,73%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору, а в травні 2019 року - меншому на 23,55600 тнс.куб.м. (на 22,55600%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору, у зв`язку з чим позивачем відповідно до пунктів 3.13., 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил нараховано спірну суму збитків та направлено відповідачу акти -претензії про їх відшкодування із розрахунками розміру збитків, які відповідачем не відшкодовані.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" подав на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність викладених в рішенні висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить це рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається, зокрема, на ненадання господарським судом першої інстанції належної оцінки тому , що на дату складання актів приймання-передачі природного газу за Договором за квітень і травень 2019 року позивачем не направлялись відповідачу претензії щодо споживання природного газу в обсязі, який є меншим обсягу, узгодженого в Договорі,в той час як зобов`язання відповідача щодо оплати спожитого природного газу за вказані періоди виконано в повному обсязі, в розділі 7 Договору сторони погодили відповідальність споживача лише за порушення строків оплати спожитого природного газу, використання поставленого природного газу на інші потреби, ніж визначені пунктом 1.2. Договору, та за достовірність даних щодо обсягів газу, зазначених в актах приймання-передачі.

Також відповідач зазначив, що господарським судом першої інстанції не враховано, що за положеннями статей 224, 218 Господарського кодексу України підставою для відповідальності у вигляді збитків за порушення зобов`язання є наявність складу цивільного правопорушення, який складається з таких елементів як то: протиправна поведінка боржника, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками,вина боржника, в той час як позивачем всупереч вимог ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України не надано належних та допустимих доказів наявності всіх елементів цивільного правопорушення,зокрема того, що споживання відповідачем у спірному періоді природного газу в обсязі, який є меншим обсягу, узгодженого в п. 2.1. Договору, призвело до понесення позивачем збитків. При цьому відповідач наголошує, що пункт 1 розділу VI Правил постачання природного газу не має імперативного характеру щодо обов`язку споживача відшкодувати збитки в разі навності самого лише факту споживання ним природного газу в обсязі, який є меншим обсягу, що узгоджений договором , а передбачає лише можливість постачальника звертатись з вимогами про відшкодування збитків, обмежуючи їх розмір подвійною обліковою ставкою НБУ, в той час як умовами задоволення відповідних вимог є наявність складу цивільного правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2021 для розгляду справи № 917/1111/21 сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі № 917/1111/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", м. Кременчук (вх. № 3857) на рішення господарського суду Полтавської області від 18.11.2021 у справі № 917/1111/21 та ухвалено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи.

Також цією ухвалою встановлено позивачу строк до 10.01.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання відповідачу.

Позивач не скористався передбаченим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відсутність якого відповідно до ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає,зважаючи на таке.

З матеріалів справи вбачається, що між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" укладено договір постачання природного газу від 28.12.2018, Договір № 5446/18-БО-23,предметом якого є поставка природного газу, тому договірні відносини регулюються і спеціальним законодавством, а саме Законом України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 № 329-VIII, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 3493.

Додатковою угодою № 2 до Договору постачання природного газу № 5446/18-БО-23 від 28.12.2018 року, керуючись зазначеними вище нормативно-правовими актами, сторони домовилися застосовувати з 01.03.2019 року Пункти 2.3., 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2 абз 2) підп. 3.9.2, п.3.9, 3.13, 5.7, абзац п`ятий підп. 5) п. 6.2. підп. 8) п.6.2. підп.4) п.6.3. абзац третій підп. 2) п.6.4. цього Договору.

Відповідно пункти 3.2.1., 3.4.1., 3.8.1. абз. 1) підп. 3.9.2, п.3.9. абзац четвертий підп. 5) п. 6.2. абзац другий підп. 2) п.6.4. цього Договору визнано такими, що втратили чинність.

Пунктами Договору, що застосовуються з 01.03.2019, передбачено, зокрема, наступне. Пунктом 3.13. Договору передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), Споживач зобов`язаний відшкодувати Постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

якщо, фактичний об`єм (обсяг) використанню природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, Відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф-Уn)хЦхК,

де: Vф - об 'єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений Позивачем Відповідачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2,1 Договору;

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору передбачено, що відшкодування Позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

Позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо Відповідач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

Позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

Відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту- претензії, зобов`язаний відшкодувати Позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8) п.6.2 Договору, Відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати Позивачу збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.

Відповідно до підп.4) п.6.3 Договору, Позивач має право вимагати від Відповідача відшкодування збитків, що виникли через Порушення Відповідачем умов п. 2.1 Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних Відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Вказані пункти Договору узгоджується з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (із змінами), а саме: відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що заховується за формулою:

В = (Vф-Vп) хЦхК,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

К - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 5 від 22.04.2019 року) Постачальник передає Споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 540,00000 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у квітні 2019 в обсязі 460,44900 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 79,55100 тис.куб.м. (на 14,73%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

19.06.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих. № 26-1824-19 від 11.06.2019, змінену в частині суми збитків листом № 26-34698-19 від 15.11.2019, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 17 531,31 грн. за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в квітні 2019 природного газу за Договором.

Станом на момент звернення із цим позовом до суду, зазначені збитки Позивача в добровільному порядку Відповідачем не відшкодовані.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 8 від 29.05.2019 року), Постачальник передає Споживачу у травні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 105,00000 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.05.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у травні 2019 в обсязі 81,44400 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в травні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 23,55600 тнс.куб.м. (на 22,55600%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

21.11.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих.№ 26-3526-19 від 15.11.2019, якою Позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на Підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 5 033,23 грн за різницю і між замовленим в травні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в травні 2019 природного газу за Договором.

Станом на момент звернення із позовом до суду, зазначені суми відповідачем не сплачено.

Як зазначено вище, в обгрунтування висновку про задоволення позову суд послався на те, що позовні вимоги є обгрунтованими належними доказами , оскільки актами приймання-передачі від 30.04.2019 та від 31.05.2019 підтверджується те, що відповідач в квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 79,55100 тис.куб.м. (на 14,73%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору, а в травні 2019 року - меншому на 23,55600 тнс.куб.м. (на 22,55600%) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору, у зв`язку з чим позивачем відповідно до пунктів 3.13., 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил нараховано спірну суму збитків та направлено відповідачу акти -претензії про їх відшкодування із розрахунками розміру збитків.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські договори.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексуУкраїни підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 ЦК і статті 193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 № 329-VIII та п. 3 Правил постачання природного газу затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» договір постачання повинен містити такі істотні умови як порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 цієї статті збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 1 статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, в розумінні чинного господарського законодавства збитки внаслідок порушення договірних зобов`язань - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

При цьому зменшення майнових благ внаслідок невиконання зобов`язань наступає об`єктивно, тобто незалежно від волевиявлення сторони, як наслідок невиконання (неналежного виконання)зобов`язань.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Виходячи з наведених норм, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, завданих порушенням договірного зобов`язання потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина правопорушника.

Неправомірною є поведінка(дії, бездіяльність), яка полягає у порушенні зобов`язання.

Під збитками слід розуміти зменшення майнової сфери потерпілого у вартісному вираженні.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками виражається в тому, що збитки мають виступати об`єктивним наслідком протиправної поведінки заподіювача.При цьому причина (протиправна поведінка відповідача) повинна не тільки передувати збиткам (вибуттю майна із майнової сфери позивача), але й з необхідністю породжувати такий наслідок, тобто повинен бути не опосередкований, а безпосередній причинний звязок, при якому протиправна поведінка прямо (безпосередньо) породжує наслідок.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність боржника за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у вигляді відшкодування збитків.

При цьому, враховуючи положення статей 13,74 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та положення статті 614 Цивільного кодексу України, яка встановлює презумпцію вини порушника зобов`язання, позивач повинен довести наявність протиправної поведінки, шкоди та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою, а відповідач- відсутність своєї вини у заподіянні збитків.

За приписами п.п. 1, 2, 3 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, в редакції чинній на момент спірних правовідносин, відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою

В = (V ф - V п) х Ц х K,

де: V ф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

V п - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

K - коефіцієнт, який визначається у договорі постачання та не може перевищувати 0,5.

У договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог:

1) форма акта-претензії є довільною;

2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Тобто п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачає можливість відшкодування споживачем збитків постачальнику. В пункті 3.13 договору передбачено підстави відшкодування збитків та визначення їх розміру.

Як зазначено вище, за положеннями чинного законодавства, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із указаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Наявність у постачальника такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення суми збитків у розмірі, встановленому договором та Правилами постачання природного газу, який у випадку перевищення підтвердженого обсягу природного газу розраховується за відповідною формулою.

При цьому, право на стягнення збитків зі споживача (передбачене пп. 2 п. 1 розд. VI Правил споживання природного газу та п. 3.13 Договору) не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України, а сам лише факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором у частині відповідності фактичного обсягу спожитого природного газу замовленим обсягам природного газу на відповідний період не може бути підставою для стягнення з відповідача збитків за умови ненадання позивачем доказів їх фактичного понесення позивачем, причинного зв`язку між відповідним порушенням та понесеними збитками.

Колегія суддів враховує, що вказана правова позиція відповідає усталеній практиці суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах щодо відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу із урахуванням приписів розділу VI Правил постачання природного газу, а саме у постановах Верховного Суду: від від 20.01.2022 у справі № 911/77/21, 25.03.2021 у справі № 910/4608/20, від 25.08.2021 у справі № 911/3215/20, від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20, від 26.10.2021 у справі № 904/6985/20, від 14.12.2021 у справі № 924/5/21, від 16.12.2021 у справі №911/3214/20, від 23.12.2021 у справі № 908/24/21.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтями 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим(ч. 1).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права(ч.2).

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом(ч. 3).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду(ч. 4 ) .

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи(ч. 5).

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, тобто зменшення у майновій сфері позивача або неотримання ним доходів внаслідок порушення відповідачем умов договору щодо відповідності обсягу фактично спожитого природного газу, обсягу, що узгоджений договором; позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту меншого обсягу споживання відповідачем природного газу в квітні та травні 2019 року, ніж погоджений в Договорі, і понесеними у зв`язку з цим збитками.

Таким чином у матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення.

Натомість господарський суд першої інстанції, пославшись на пункти 3.13., 5.7 Договору та на пункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, встановивши різницю між об`ємом газу, передбаченим Договором та об`ємом фактично спожитого газу відповідно до актів приймання-передачі, дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, при цьому, не встановив та не надав оцінки заявленій до стягнення позивачем суми саме як збиткам, не досліджуючи питання щодо наявності складу цивільного правопорушення.Зокрема, суд не вказав, чим позивач обґрунтував/підтвердив наявність збитків-реальних чи упущеної вигоди та саме у заявленому розмірі.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заявленої позивачем в якості збитків спірної суми грошових коштів за відсутності підтвердження наявності складу цивільного правопорушення, з яким чинне законодавство пов`язує підстави для притягнення до відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення постановлено з неправильним застосуваням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову в позові, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати відповідача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч.1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 281, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 18.11.2021 у справі № 917/1111/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" ( вул. Свіштовська, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) 3405 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Справу повернути до господарському суду Полтавської області для видачі наказу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль