ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. Справа№ 910/12902/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021

у справі № 910/12902/21 (суддя- Босий В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Бізнес партнер»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 54 466,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОККО-Бізнес партнер» (далі - ТОВ «ОККО-Бізнес партнер», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця», відповідач) про стягнення 28 979,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором перевезення вантажу, а саме прострочення строків доставки вантажу, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 28 979,40 грн.

27.08.2021 через канцелярію суду від ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 54 466,41 грн.

Розглянувши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що така заява за своєю правовою природою є саме збільшенням розміру позовних вимог, а оскільки відповідна заява подана позивачем з дотриманням вимог ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв її до розгляду і подальший розгляд справи здійснювався в межах суми штрафу у розмірі 54 446,41 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Бізнес партнер» задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Бізнес партнер» штраф у розмірі 54 466 грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки факт прострочення відповідачем строків доставки вантажу за спірними накладними належним чином доведений і документально підтверджений, а розрахунок штрафу є арифметично вірним, суд визнав, що обґрунтованою та правомірною є позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 54 466,41 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21 та відкрити апеляційне провадження. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21 задовольнити в повному обсязі, рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «ОККО-Бізнес партнер» відмовити в повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Бізнес партнер» витрати по сплаті судового збору, пов`язані з поданням та розглядом Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, дійсним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

На думку скаржника, cудом не досліджено та не взято до уваги наступні обставини:

- недотримання терміну доставки сталося не тільки в межах перевезення АТ «Укрзалізниця», а і в межах перевезення інших іноземних перевізників, а саме ВАТ «РЖД» та БЧ, що підтверджено належними та допустимими, у розумінні статті 73 ГПК України, доказами, які надавались при розгляді справи в суді першої інстанції;

- невідповідність фактичного часу перевезення іноземними залізницями нормам, встановленим приписами статті 24 Угоди про міжнародне державне залізничне сполучення, що призвело до конкретного розміру перевищення терміну доставки від якого залежить розмір неустойки, що належить сплатити перевізнику;

- розрахунок строку доставки здійснюється виключно на всю відстань перевезення вантажу, що відповідає положенням статті 24 Угоди про міжнародне державне залізничне сполучення;

- відповідальність за договором перевезення у міжнародному сполученні, укладання якого засвідчено накладною за формою Додатку 1 «Правила перевезень вантажів» до Угоди про міжнародне державне залізничне сполучення, є солідарною.

Скаржник вказує, що, приймаючи до розгляду заяву ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» про збільшення позовних вимог у межах справи №910/12902/21, Господарський суд міста Києва порушив право АТ «Укрзалізниця» на надання заперечень на таку заяву, оскільки не прийняв/ухвалив/постановив жодного судового рішення, яким би прийняв до розгляду та/або відмовив би у прийнятті заяви ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» про збільшення розміру позовних вимог, тим самим відповідач не був обізнаний про необхідність подання своїх заперечень на таку заяву. Отже, на думку скаржника, наведені вище обставини свідчать про те, що судом першої інстанції залишено без уваги (не надано належної оцінки) письмовим доказам, наданих (долучених) АТ «Укрзалізниця» до відзиву на позовну заяву, які підтверджують факт визнання перевищення терміну доставки вантажу по території України, а також здійснення оплати (компенсації) за перевищення терміну доставки вантажу ТОВ «ОККО-Бізнес партнер».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі № 910/12902/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги Акціонерному товариству «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21. Поновлено строк на подання апеляційної скарги Акціонерному товариству «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі 910/12902/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21. Витребувано справу № 910/12902/21 у Господарського суду міста Києва. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21. Розгляд апеляційної скарги призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. у відпустці та тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів Гаврилюка О.М. та Коротун О.М. постанова складена 23.02.2022.

Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

10.12.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОККО-Бізнес партнер» - у відзиві на апеляційну скаргу вказував на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування - відсутні.

Зокрема, позивач наголошував на тому, що:

- перевезення вантажів здійснювались відповідно до умов Договору, згідно з умовами якого відповідач взяв на себе перед позивачем зобов`язання із здійснення перевезення вантажів, зокрема, у міжнародному сполученні. А замовник (позивач) взяв на себе обов`язки перед відповідачем сплатити на користь перевізника (відповідача) повну вартість послуг перевезення згідно з умовами договору за весь шлях слідування товару.

При цьому, в процесі виконання умов Договору позивач повністю виконав свої зобов`язання з оплати послуг перевезення (сплатив провізну плату за тарифами AT «Українська залізниця»), натомість відповідач неналежно виконав покладені на нього Договором обов`язки - протермінував доставку товару, чим порушив умови Договору;

- параграфами 1, 2 статті 45 УМВС визначено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 «строк доставки вантажу», перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки. Згідно з параграфом 2 ст. 46 УМВС претензія пред`являється одержувачем - до перевізника, що видає вантаж.

- оскільки вантажі слідували в Україну та видавалися позивачу перевізником - AT «Українська залізниця», позивач правомірно звернувся з претензіями про сплату неустойки за порушення строків доставки вантажів саме до AT «Українська залізниця», а доводи скаржника на протермінування доставки вантажів з причин затримки перевезення товару в межах перевезення інших іноземних перевізників, а саме - ВАТ «РЖД» та БЧ, відмову вказаних іноземних перевізників сплатити штрафні санкції не може бути підставою для відхилення заявленої претензії та не звільняє перевізника (відповідача) від відповідальності (сплати неустойки) за порушення ним умов договору перед замовником;

- наведене вище не позбавляє апелянта права виставити претензії міжнародним перевізникам, з якими AT «Українська залізниця» співпрацює, та відшкодувати свої збитки в порядку регресу.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

30.10.2019 між АТ «Укрзалізниця» (перевізник) та ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» (вантажовідправник, вантажоодержувач, платник) укладено договір про надання послуг №5045/ЛЗ-2019 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.1. Договору визначено, що предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.2 Договору перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

Як підтверджується матеріалами справи:

за накладною № 30130741 (а.с.36-37) від 24.12.2020 на адресу ООО «ОККО-БИЗНЕС ПАРТНЕР» зі станції Тюльпан ЮУР РЖД залізниці був відправлений вантаж (вуглеводна суміш газів) у вагоні № 57782674 до станції Привільне Придніпровської залізниці. Розрахунковий термін доставки вантажу 10 діб. Вантаж прибув на станцію призначення 10 січня 2021, тобто з простроченням більше ніж 2 доби;

за накладною № 30229228 (а.с.44-46) від 16.01.2021 на адресу ООО «ОККО-БИЗНЕС ПАРТНЕР» зі станції Тюльпан ЮУР РЖД залізниці був відправлений вантаж (вуглеводна суміш газів) у вагонах №№ 76689306, 76609221 до станції Привільне Придніпровської залізниці. Розрахунковий термін доставки вантажу 10 діб. Вантаж прибув на станцію призначення 31 січня 2021, тобто з простроченням більше ніж 4 доби;

за накладною № 30229166 (а.с.54-56) від 16.01.2021 на адресу ООО «ОККО-БИЗНЕС ПАРТНЕР» зі станції Тюльпан ЮУР РЖД залізниці був відправлений вантаж (вуглеводна суміш газів) у вагонах №№ 76696459, 76691518, 76661206 до станції Привільне Придніпровської залізниці. Розрахунковий термін доставки вантажу 10 діб. Вантаж прибув на станцію призначення 31 січня 2021, тобто з простроченням більше ніж 4 доби;

за накладною № 30276024 (а.с.103-106) від 26.01.2021 на адресу ООО «ОККО-БИЗНЕС ПАРТНЕР» зі станції Тюльпан ЮУР РЖД залізниці був відправлений вантаж (вуглеводна суміш газів) у вагонах №№ 55209357, 57417479, 76603950 до станції Привільне Придніпровської залізниці. Розрахунковий термін доставки вантажу 10 діб. Вантаж прибув на станцію призначення 09 лютого 2021, тобто з простроченням більше ніж 2 доби;

за накладною № 30275932 (а.с.97-98) від 26.01.2021 на адресу ООО «ОККО-БИЗНЕС ПАРТНЕР» зі станції Тюльпан ЮУР РЖД залізниці був відправлений вантаж (вуглеводна суміш газів) у вагоні № 76609171 до станції Привільне Придніпровської залізниці. Розрахунковий термін доставки вантажу 10 діб. Вантаж прибув на станцію призначення 09 лютого 2021, тобто з простроченням більше ніж 2 доби;

за накладною № 23082960 (а.с.63-65) від 13.02.2021 на адресу ООО «ОККО-БИЗНЕС ПАРТНЕР» зі станції Барбаров БЧ був відправлений вантаж (дизельне паливо) у вагонах №№ 74812629, 74939505, 74973462, 73960767, 75074872 до станції Вінниця. Розрахунковий термін доставки вантажу 4 доби. Вантаж прибув на станцію призначення 21 лютого 2021, тобто з простроченням більше ніж 2 доби.

Позивач направив на адресу відповідача претензії щодо сплати штрафу, нарахованого за несвоєчасну доставку вантажу.

У відповіді на претензії, відповідач, визнаючи факт порушення строків доставки вантажів за вказаними вище накладними, претензії визнав частково, посилаючись на порушення термінів доставки іншими перевізниками.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає про те, що вантаж за вказаними накладними доставлений відповідачем із порушенням терміну доставки, встановленого п.41 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 865/5086, у зв`язку з чим ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» звернулось із вимогою про сплату штрафу (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) у розмірі 54 466,41 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу (далі ЦК) України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Частиною 5 ст.307 Господарського кодексу (далі ГК) України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Відповідно до п.6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

За приписами ст. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідно до умов Договору та накладних №30130741 від 24.12.2020, №30229228 від 16.01.2021, №30229166 від 16.01.2021, №30276024 та №30275932 від 26.01.2021, №23082960 від 13.02.2021 в даному випадку мало місце міжнародне перевезення вантажу, а отже, до відносин сторін, що виникли між сторонами внаслідок цього перевезення, застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, статтею 1 якої встановлено пряме міжнародне залізничне сполучення для перевезення вантажів по залізницям Республіки Білорусь, Російської Федерації та України.

Згідно із ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення:

§ 1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

§ 2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнері - 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

§ 3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

§ 4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

§ 5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Виходячи з відомостей, що містяться у накладній №21915199 від 08.05.2018, строк доставки вантажу, обчислений відповідно до наведених вище норм ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, становить 4 доби, саме: початок перебігу терміну - з 0.00 год. 09.05.2018, термін доставки з урахуванням нормативної швидкості (229 км.:200) - 2 доби, збільшення терміну доставки на операції, пов`язані з відправленням вантажу - 1 доба, час затримки на шляху слідування згідно із актами загальної форми №№ 19408, 19409 від 09.05.2018 - 1 доба.

Матеріали справи свідчать, що фактичний термін доставки вантажу становить 6 діб, а отже, відповідач прострочив доставку вантажу на 2 доби.

Відповідно до ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення:

§ 1. Якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

§ 2. Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме :

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Виходячи з прострочення терміну доставки, позивачем обгрунтовано розраховано відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки та враховуючи § 2 ст. 45 УМВС визначено відсоток провізної плати, який є неустойкою за прострочення доставки вантажу за кожною конкретною накладною, загальний розмір якої становить 54 466,41 грн.

Правильність розрахунків відповідачем не оскаржується. При цьому, відповідач частково визнає суму штрафу, який зобов`язався сплатити позивачеві за порушення строків доставки вантажу за вказаними вище накладними, які були допущені відповідачем.

Посилання відповідача на порушення строків доставки з боку інших перевізників, а саме ВАТ «РЖД» та Білоруської залізниці колегією суддів визнано безпідставними, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами внаслідок здійснення міжнародного перевезення врегульовані зазначеним вище договором про надання послуг №5045/ЛЗ-2019 від 30.10.2019, укладеним між АТ «Укрзалізниця» (перевізник) та ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» (вантажовідправник, вантажоодержувач, платник), пунктом 5.5 якого врегульовано, що сторона, що залучила третю особу до виконання свого зобов`язання за цим договором, несе перед іншою стороною відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань цією третьою стороною, як за свої власні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

З приводу порушення судом прав відповідача на подання відзиву на заяву про збільшення позовних вимог, оскільки судом не ухвалено окремого рішення з цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Заява про збільшення позовних вимог від 27.08.2021 разом із позовною заявою у новій редакції до подання до суду була направлена відповідачу поштовим відправленням, докази направлення якого долучені до заяви та наявні в матеріалах справи.

21.09.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення проти заяви позивача про збільшення позовних вимог, в яких відповідач висловив свою позицію щодо заяви, тобто відповідач реалізував своє право на подання заперечень на заяву про збільшення позовних вимог.

Оскаржуване відповідачем рішення суду першої інстанції містить ухвалене судом рішення щодо прийняття заяви про збільшення розміру позовних вимог до розгляду та здійснення подальшого розгляду справи в межах суми штрафу у розмірі 54 446,41 грн (сторінка 2 рішення). Одночасно колегія суддів зазначає, що норми Господарського процесуального кодексу України не містять вимог ухвалення судом окремого рішення щодо задоволення заяви про збільшення позовних вимог. Крім того, така ухвала відсутня в переліку тих, що згідно з ч. 1 ст. 255 ГПК України можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження та не спростовують обставин справи, на які посилався суд як на підставу для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення у справі не вбачається.

Поряд з тим Північний апеляційний господарський суд погоджується з доводами, наведеними у відзиві на апеляційну скаргу, як такими, що узгоджуються із встановленими судами обставинами справи та нормами матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

В зв`язку з завершенням апеляційного розгляду та залишенням оскаржуваного рішення без змін, зважаючи на те, що дія рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21 була зупинена ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021, колегія суддів поновлює дію оскаржуваного рішення.

Розподіл судових витрат

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського кодексу України Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21 залишити без змін.

2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі № 910/12902/21.

4. Матеріали справи № 910/12902/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун