ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2022 р. м. Київ Справа№ 910/13448/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Островерхій В.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Бірюкова О.М. адвокат,

від відповідача: Солонцов І.О. адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного підприємства «РУСТСТРОЙ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 (повний текст рішення складено 03.12.2021)

у справі №910/13448/21 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП «УКРСПЕЦНАЛАДКА»

до Приватного підприємства «РУСТСТРОЙ»

про стягнення 132 404,37 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДП «УКРСПЕЦНАЛАДКА» (далі по тексту позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного підприємства «РУСТСТРОЙ» (далі по тексту відповідач) про стягнення 113 661,67 грн основного боргу за виконані роботи на підставі Договору підряду №16-10/2020 від 16.10.2020 згідно Акта виконаних робіт від 11.03.2021, 15 003,25 грн пені, 2 515,45 грн інфляційних втрат, 1 224,00 грн 3% річних та 2 270,00 грн судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору підряду №16-10/2020 від 16.10.2020 в частині оплати за виконані роботи згідно Акта виконаних робіт від 11.03.2021. Також позивач нарахував відповідачу 15 003,25 грн пені згідно п. 6.5 Договору підряду №16-10/2020 від 16.10.2020, 1 224,00 грн 3 % річних та 2 515,45 грн інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі №910/13448/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства «РУСТСТРОЙ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП УКРСПЕЦНАЛАДКА» основну заборгованість в розмірі 113 661,67 грн, пеню в розмірі 15 003,25 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 515,45 грн, 3% річних в розмірі 1 224,00 грн, судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство «РУСТСТРОЙ» (далі по тексту апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі №910/13448/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо визначення територіальної підсудності, оскільки місцезнаходження відповідача Приватного підприємства «РУСТСТРОЙ» згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 50011, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Світлогірська, будинок 44-а, кімната 1.

Також судом першої інстанції не було розглянуто заявлене відповідачем клопотання про призначення у справі №910/13448/21 судової будівельно-технічної експертизи, що є порушенням ст.ст. 3, 8, 110, 112 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту ГПК).

Як зазначає апелянт, положення Договору підряду не містять будь-яких зобов`язань щодо визначення місця виконання, вимоги позивача, викладені у позові, не є такими, які належить через їх особливість виконувати тільки в певному місці. Предметом даного спору є стягнення заборгованості за виконані роботи, при цьому, умовами Договору не врегульовано питання щодо місця виконання грошового зобов`язання, отже, спір не пов`язаний із місцем виконання Договору.

Крім того, як зазначає апелянт, позивачем порушено строки виконання робіт понад 30 календарних днів, а тому відповідач звільняється від обов`язку сплати за виконані роботи на підставі п. 6.4 Договору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства «РУСТСТРОЙ» у справі №910/13448/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 витребувано матеріали справи №910/13448/21 з Господарського суду міста Києва. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «РУСТСТРОЙ» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 по справі № 910/13448/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, заяви, клопотання до 20.01.2022 та попереджено учасників справи, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01.02.2022 о 12 год. 15 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань № 6.

Позивач своїм правом, наданим йому статтею 263 ГПК не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що не є перешкодою для апеляційного перегляду судового рішення.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 263 ГПК учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 заяву представника Приватного підприємства «РУСТСТРОЙ», адвоката Солонцова Ігоря Олександровича, про участь в судовому засіданні 22.02.2022 о 12 год. 40 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.02.2022 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі №910/13448/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2022 заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі №910/13448/21 залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 837 ЦК за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

16.10.2020 між Приватним підприємством «РУСТСТРОЙ» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДП УКРСПЕЦНАЛАДКА» (Підрядник) був укладений Договір підряду №16-10/2020 (далі по тексту Договір), за умовами якого Підрядник зобов`язався власними силами зі своїх матеріалів здійснити наступні роботи «Виконання ремонтно-будівельних робіт у відділенні за адресою: м. Київ вул. Михайла Драгомирова,18», а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконану роботу. (а.с. 7-10).

Склад та обсяги робіт, що доручається до виконання Підряднику, зазначаються в Додатку №1 до Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2 Договору).

У п. 2.4 Договору встановлено, що Підрядник розпочинає виконання робіт протягом двох календарних днів після підписання Договору.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору вартість робіт, що доручається Підряднику за цим Договором, визначається на підставі Договірної ціни, яка є приблизною. Уточнення приблизної договірної ціни буде здійснюватися в міру виконання робіт з фактичними витратами Підрядника. Попередня оплата в розмірі 65 842,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 10 973,67 грн за Договором здійснюється на банківський рахунок Підрядника на підставі виставлених рахунків-фактури. Кінцевий розрахунок з Підрядником Замовник здійснює за фактом виконаних робіт протягом 5 банківських днів з дати підписання Сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт.

Приймання виконаних робіт оформляються актом здачі-приймання виконаних робіт, підписаним Сторонами. Після виконання робіт Підрядник зобов`язаний надати Замовнику оригінали документів (рахунок, акт здачі-приймання робіт), оформлених державною мовою і відповідно до вимог п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995, зі змінами та доповненнями (п. 4.2 Договору).

Згідно п. 4.3 Договору Замовник зобов`язаний прийняти роботи, виконані Підрядником протягом 3-х днів з дня пред`явлення їх до приймання за умови, якщо вони виконані Підрядником якісно і в повному обсязі. У разі виявлення недоліків у виконаних роботах Замовник не підписує акт до повного усунення недоліків Підрядником. В цьому разі сторони можуть скласти акт з переліком необхідних доопрацювань, які Підрядник зобов`язаний здійснити в строки, погоджені сторонами.

Сторони домовились, що Замовник має право заявити про допущені у роботі відступи від умов Договору або інші недоліки протягом 30 календарних днів з моменту підписання акта здачі-приймання виконаних робіт (п. 4.4 Договору).

За умовами п. 5.3.3 Договору Замовник зобов`язався здійснювати своєчасну та належну оплату, відповідно до умов Договору.

Згідно п. 6.5 Договору у разі порушення термінів оплати за виконані роботи, Замовник, починаючи з 11-го дня прострочення, сплачує Підряднику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє протягом року з моменту його підписання, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язань обома Сторонами. Щодо гарантійних обов`язків Підрядника Договір діє до закінчення гарантійних строків (п. 9.1 Договору).

Сторонами до Договору було складено та підписано Договірну ціну, в якій сторони погодили вартість робіт та матеріалів, в т.ч. ПДВ 20%, у розмірі 194 503,67 грн. (а.с. 11-15).

На виконання умов Договору відповідач сплатив позивачу 65 842,00 грн згідно платіжного доручення №319 від 19.10.2020 (а.с. 16).

Згідно Довідки про вартість виконаних робіт та витрат за березень 2021 вартість неоплачених робіт складає 128 661,67 грн. (а.с. 18).

Судом встановлено, що 11.03.2021 сторони склали та підписали Акт виконаних робіт, сума за даним актом складає 194 503,67 грн. Акт підписано уповноваженими представниками сторін, скріплений відтисками печаток, без зауважень. (а.с. 19-22).

06.07.2021 позивач звернувся до відповідача із вимогою про оплату заборгованості на суму 128 661,67 грн. (а.с. 24-25).

Відповідач сплатив позивачу 15 000,00 грн згідно платіжного доручення №406 від 07.07.2021 (а.с. 17).

Згідно ч. 1 ст. 853 ЦК замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За статтею 846 ЦК строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно із ч. 4 ст. 882 ЦК передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Судом встановлено, що 11.03.2021 сторони склали та підписали Акт виконаних робіт, сума за даним актом складає 194 503,67 грн. Акт підписано уповноваженими представниками сторін, скріплений відтисками печаток, без зауважень.

У п.п. 4.3, 4.4 Договору визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботи, виконані Підрядником протягом 3-х днів з дня пред`явлення їх до приймання за умови, якщо вони виконані Підрядником якісно і в повному обсязі. У разі виявлення недоліків у виконаних роботах Замовник не підписує акт до повного усунення недоліків Підрядником. В цьому разі сторони можуть скласти акт з переліком необхідних доопрацювань, які Підрядник зобов`язаний здійснити в строки, погоджені сторонами. Сторони домовились, що Замовник має право заявити про допущені у роботі відступи від умов Договору або інші недоліки протягом 30 календарних днів з моменту підписання акта здачі-приймання виконаних робіт.

Доказів виявлення недоліків Замовником (відповідачем) чи виконання Підрядником (позивачем) робіт не якісно чи не у повному обсязі матеріали даної справи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ст.ст. 76 77 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір в силу ст. 629 ЦК є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 3.3 Договору кінцевий розрахунок з Підрядником Замовник здійснює за фактом виконаних робіт протягом 5 банківських днів з дати підписання Сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт.

Акт виконаних робіт складено та підписано сторонами 11.03.2021, тобто кінцевий розрахунок за виконані роботи відповідач мав здійснити до 18.03.2021. Враховуючи відсутність оплати за виконанні роботи за Договором, відповідач є таким, що прострочив зобов`язання з 19.03.2021.

Статтею 610 ЦК визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.5 Договору сторони погодили, що у разі порушення термінів оплати за виконані роботи, Замовник, починаючи з 11-го дня прострочення, сплачує Підряднику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За порушення терміну оплати позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 15 003,25 грн за період з 01.04.2021 по 10.08.2021, який за розрахунком суду є арифметично вірним (113 661,00 x 0.1 x 132 : 100 = 15 003,25).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати з квітня по липень 2021 на суму 2 515,45 грн та 3% річних з 01.04.2021 по 10.08.2021 на суму 1 224,00 грн, які за розрахунком суду також є арифметично вірними, отже, є такими позовними вимогами, що підлягають задоволенню.

Судом перевірено нарахування позивачем 3% річних та інфляційних витрат та встановлено, що за період прострочення з січня 2021 року по лютий 2021 року включно інфляційні втрати складають 2517,90 грн, а 3% річних з простроченої суми 109 000,00 грн за період прострочення з 11.01.2021 по 25.03.2021 складають 662,96 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції територіальної підсудності не заслуговують на увагу судом апеляційної з огляду на наступне.

Положення статті 29 ГПК надає позивачу право вибору щодо підсудності справи.

Згідно ч. 5 ст. 29 ГПК позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом Договору було виконання позивачем власними силами зі своїх матеріалів ремонтно-будівельні роботи відділенні за адресою: м. Київ вул. Михайла Драгомирова,18.

Статтею 532 ЦК визначено, що місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Згідно Акта виконаних робіт від 11.03.2021 роботи позивачем виконано у відділенні за адресою: м. Київ вул. Михайла Драгомирова,18, що спростовує доводи апелянта про те, що спір не пов`язаний із місцем виконання Договору.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем порушено строки виконання робіт понад 30 календарних днів, а тому відповідач звільняється від обов`язку сплати за виконані роботи на підставі п. 6.4 Договору, то слід зазначити, що за умовами п. 6.4 Договору у разі порушення строків виконання робіт за цим Договором понад 10 календарних днів Підрядник сплачує Замовнику штраф у розмірі 5% від повної вартості замовлених робіт. У разі прострочення понад 30 календарних днів, Замовник має право відмовитись від замовлених робіт та позбавляється від обов`язку сплати за роботу Підрядника, зокрема й ту, яка була фактично виконана. В цьому випадку Замовник має право вимагати повернення сплати, якщо така була проведена.

Згідно ст. 846 ЦК строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Апеляційним судом встановлено, що сторонами у Договорі не було погоджено строки виконання робіт, а тому твердження апелянта про те, що сторони усно погодили строк виконання робіт до 14.12.2020 не заслуговують на увагу.

Крім того, листом №93/0721 від 07.07.2021 відповідач підтвердив наявність заборгованості перед позивачем за Договором (а.с. 90). Будь-яких доказів (як-то листи, вимоги, претензії) щодо строків виконання робіт матеріали даної справи не містять.

Щодо заявленого клопотання про призначення судової експертизи, то слід зазначити наступне.

Відповідачем у суді першої інстанції було заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, проведення якої заявник просив доручити ТОВ «Науково дослідна лабораторія судових експертиз». На вирішення експерта заявник просив поставити наступні питання:

Який нормативний час передбачений Державними будівельними нормами необхідний для виконання робіт згідно Договору підряду №16-01/2020 від 16.10.2020?

Чи відповідає вартість та обсяг фактично виконаних робіт, акту виконаних робіт від 11.03.2021 до Договору підряду №16-01/2020 від 16.10.2020?

Згідно ч. 1 ст. 99 ГПК суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Слід зазначити, що підписаний сторонами Акт виконаних робіт від 11.03.2021, часткові оплати згідно платіжних доручень №319 від 19.10.2020, №406 від 07.07.2021 та визнання заборгованості за Договором згідно листа №93/0721 від 07.07.2021, свідчать про те, що відповідач у повному обсязі погодився із обсягами та якістю робіт, а тому призначення судової експертизи є недоречним.

При цьому, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у даній справі через те, що останнім не було розглянуто клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі №910/13448/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного підприємства «РУСТСТРОЙ» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «РУСТСТРОЙ» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі №910/13448/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 у справі №910/13448/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство «РУСТСТРОЙ».

4. Матеріали справи №910/13448/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.02.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак