ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" лютого 2022 р. Справа № 924/960/21

Господарський суд Хмельницької області у складі: судді Заярнюк І.В. при секретарі судового засідання Виноградові Б.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Хмельницької міської ради , м. Хмельницький,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Кодр м. Хмельницький

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 50 934,26грн.

Представники сторін: не з`явились

Відповідно до ст.240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ: до Господарського суду області звернулася Хмельницька міська рада (далі - позивач або ХМР) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодр (далі - відповідач або ТОВ Кодр), в якому просила стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 50 934,26 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для застосування ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України, оскільки ТОВ Кодр, набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на спірній земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформило речового права на вказану земельну ділянку та у період з 06.03.2019 по 01.08.2021 не сплачувало плату за користування земельною ділянкою площею 1082 га по вул. Курчатова 118/3 у м. Хмельницький у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Хмельницької міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

У додаткових поясненнях позивач стосовно визначення площі земельної ділянки, виходячи із розміру 1082 кв.м зазначає наступне. Єдиною сформованою і зареєстрованою у Державному земельному кадастрі, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, що належить відповідачу, є лише земельна ділянка площею 1082 кв.м по вул. Курчатова, 118/3 (кадастровий номер :15:001:0166). Вказана обставина підтверджується доданим Хмельницькою міською радою до позовної заяви витягом з Державного земельного кадастру НВ-021 від 02.03.2021. Згідно заяви ТОВ «Кодр» від 13.08.2021, доданої Хмельницькою міською радою до позовної заяви, та рішення Хмельницької міської ради №63 від 20.10.2021 відповідачу було передано в оренду земельну ділянку площею 1082 кв.м по вул. Курчатова, 118/3 (кадастровий номер :15:001:0166). Зазначені документи підтверджують існування протягом усього періоду, за який стягуються кошти, земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, та з врахуванням правових висновків Верховного Суду №922/981/18, від 06.08.2019 у справі №922/3560/18, від 12.06.2019 у справі №922/902/18, від 11.06.2019 у справі №922/551/18, від 29.05.2019 у справі №922/955/18, у справі №922/652/18, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі № 922/3639/17, від 06.02.2018 у справі №923/921/17, від 28.01.2019 у справі №922/3782/17.

Відповідач проти позову заперечує, просить у його задоволенні відмовити в повному обсязі. ТОВ Кодр зазначає, що позивачем здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів без врахування наявності інших землекористувачів земельної ділянки. За твердженням відповідача згідно з частиною 9 статті 79-1 ЗК України Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

Ухвалою Господарського суду області від 27.09.2021р. позов залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду області від 08.10.2021р. прийнято позовну заяву Хмельницької міської ради до розгляду та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08.11.2021.

У засіданні 08.11.2021р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про продовження строку проведення підготовчого засідання на 30 днів та оголошення перерви до 10 год. 00 хв. 24.11.21 р.

у засіданні 08.11.2021р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про продовження строку проведення підготовчого засідання на 30 днів та оголошення перерви до 10 год. 00 хв. 24.11.21.

Згідно довідки від 24.11.2021р. судове засідання по справі призначене на 24.11.2021р. не відбулось, оскільки суддя Заярнюк І.В. перебував у відпустці.

Ухвалою Господарського суду області від 02.12.2021р. підготовче судове засідання призначено на 09.12.2021 р.

У засіданні 09.12.2021р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 15 год 00 хв 11.01.22р.

У засіданні 11.01.2022р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про оголошення перерви у судовому засіданні на 09.02.22р.

У засіданні 09.02.2022р. постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про оголошення перерви у судовому засіданні на 10.01.22.

У засіданні 10.02.2022 постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про оголошення перерви у судовому засіданні на 14.02.22р.

У засіданні 14.02.2022 постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про оголошення перерви у судовому засіданні на 16.02.22р.

Представники сторін у судове засідання не з`явились.

Представником відповідача подано клопотання про призначення у справі земельно-технічну експертизу.

Представник позивача проти задоволення експертизи заперечив.

Відповідно до ст. 207 ГПК України, розпочавши розгляд справи по суті головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судової експертизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого провадження.

Відповідно до ст.182 ГПК України, у підготовчому засіданні суд, серед іншого, вирішує питання про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Таким чином, питання про призначення судової експертизи має порушуватись стороною на стадії підготовчого провадження.

З клопотанням про призначення судової експертизи відповідач звернувся до суду на стадії розгляду справи по суті.

Суд зазначає, що чинним Господарським процесуальним кодексом не передбачено повернення до підготовчого провадження або поновлення підготовчого провадження, повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні є неможливим навіть за наявності поважних причин, що зумовлено, зокрема, необхідністю дотримання принципів стадійності господарського процесу та правової визначеності, а також метою недопущення зловживання процесуальними правами тією чи іншою стороною (виняток - п.14 ст.32 ГПК України).

Крім того, суд звертає увагу на те, що призначення експертизи є підставою для зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.228 ГПК України, проте, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Пунктами 4, 5 ч.5 вказаної статті передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд встановив наступне.

Щодо аргументів по суті справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кодр» з 2010 року є власником трансформаторної підстанції РП-19 загальною площею 97,6 кв.м. по вул. Курчатова, 118/11 Д в м. Хмельницькому на підставі свідоцтва про право власності САВ № 621788, 30.08.2010, підстава виникнення права власності - управління житлово-комунального господарства / рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 26.08.2010р. № 1139, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 271431429 від 20.08.2021.

Згідно довідки управління архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів №1745/03-01-1 від 21.07.2010 виданої Блажеч Валентину Миколайовичу про те що нежитловому приміщенню загальною площею 97,6 кв. м по вул. Курчатова 118 придбаному згідно договору купівлі-продажу від 07.07.2009року, змінюється поштова адреса на вул. Курчатова, 118/11 Д.

Управлінням земельних ресурсів Хмельницької міської ради на адресу Головного управління ДПС у Хмельницькій області стосовно ТОВ «Кодр» був направлений запит з метою здійснення контролю за використанням земельних ділянок з порушенням земельного законодавства щодо інформації по сплаті орендної плати/земельного податку за земельну ділянку по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому в період 2018 2021 роки.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області листом від 17.02.2021 було повідомлено, що ТОВ «Кодр» в період 2018 - 2021 роки кошти не сплачує.

05.02.2021р. головними спеціалістами відділу оренди та продажу землі Управління земельних ресурсів Кожемяко Л. В. та Нащубською Н. І. здійснено обстеження земельної ділянки по вул. Курчатова. 118/3 та складено Акт обстеження земельної ділянки. При обстеженні встановлено, що земельна ділянка знаходиться на закритій території, на ділянці розташована будівля. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником трансформаторної підстанції РП-19 по вул. Курчатова. 118/11 Д загальною площею 97.6 м2 є ТОВ «Кодр», згідно свідоцтва про право власності САВ №621788 від 30.08.2010р. За наявною інформацією дана будівля знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :15:001:0166. Саном на сьогоднішній день, земельна ділянка площею 0,1082 га, кадастровий номер :15:001:0166 ТОВ «Кодр» відповідно до діючого земельного законодавства не оформлена.

Як вбачається з Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданого Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області (від 11.02.2021р. №6-22-0.33-237/116-21, від 11.02.2021р. №6-22-0.33-238/116-21), нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому становила з 06.03.2019р. по 2020р. 731 849 грн., у 2021р. 731 849 грн.

Також позивачем надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку Кадастровий номер :15:001:0166 від 02.03.2021р., дата державної реєстрації земельної ділянки 06.03.2019р.

Відповідно до розрахунку розміру збитків здійсненого в.о. начальника управління земельних ресурсів, розмір збитків у вигляді неодержаного доходу від орендної плати за землю за період з 06.03.2019р. 31.12.2019р. становить 18001,10 грн., з 01.01.2020р. 31.12.2020 20125,82 грн., з 01.01.2021-01.08.2021р. 12807,34 грн.

Позивач вказуючи, що відповідач у період з 06.03.2019 по 01.08.2020 використовував земельну ділянку по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому без правовстановлюючих документів, звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодр" 50 934,26 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п. п. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України).

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України).

Позивач звертаючись з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, посилається на використання відповідачем земельної ділянки по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому, кадастровий номер :15:001:0166, площею 0,1082 га, в період з 06.03.2019 01.08.2021р. без належних правових підстав.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, норма статті 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

При цьому, відсутність неправомірних дій відповідача означає відсутність цивільного правопорушення (протиправних дій) і, як наслідок, виключає деліктні зобов`язання.

Як свідчать матеріали справи, фактичний вступ відповідачем у володіння і користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, котрі є правомірними, адже ніяким чином не суперечать чинному законодавству, а саме на підставі свідоцтва про право власності САВ № 621788 від 30.08.2010, право власності на яке належним чином було зареєстроване за відповідачем у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Протягом періоду з 06.03.2019 по 01.08.2021 між сторонами не було укладено жодних договорів, а фактичне володіння і користування земельною ділянкою відповідачем без укладення договору оренди землі станом на даний час в України також не вважається правопорушенням.

Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонам повинні кваліфікуватися як бездоговірні та безделіктні.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини повинні регулюватися ст.ст. 1212-1214 ЦК України, зі змісту яких вбачається, що вони підлягають застосуванню, у тому числі, у відносинах, які не містять ознак делікту.

Зокрема, частиною 2 статті 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб або наслідком події. Тобто, дана норма поширює своє дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій.

З аналізу змісту норм ст. 1212-1214 ЦК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

Таким чином, відповідач зберіг майно (грошові кошти) у розмірі орендної плати, яка нараховується за володіння і користування земельною ділянкою комунальної власності по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому.

Збереження такого майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття права власності трансформаторну підстанцію за вказаною адресою.

При цьому, відсутність договору оренди землі має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації, внаслідок чого відбулося збереження відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у розмірі орендної плати.

Правові підстави для набуття чи збереження майна у даному випадку відсутні, оскільки реалізація речового права на земельну ділянку, згідно ст. 206 ЗК України, п.14.1.136 ч. 14.1 ст. 14 ПК України, здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем права володіння і користування земельною ділянкою безоплатно - відсутні, так само, як і підстави для ненарахування, несплати орендної плати за землю.

Власником земельної ділянки по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому є територіальна громада міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради, відповідно до ст. 83 ЗК України, за якою всі землі в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці є комунальною власністю, за винятком земельних ділянок, які перебувають у державній або приватній власності.

Також статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, в тому числі і надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

Статтею 83 ЗК України визначено права власності на землю територіальних громад.

Так, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Оскільки спірна земельна ділянка знаходиться в межах м. Хмельницького , відповідачами не надано доказів перебування даної земельної ділянки у приватній чи державній власності, то ст. 83 ЗК України спростовуються доводи Відповідача про те, що Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що Хмельницька міська рада Хмельницької області є власником або користувачем земельної ділянки по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому.

Таким чином, збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення цих коштів у відповідача за рахунок їх несплати позивачеві.

Отже, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою протягом періоду з 06.03.2019 по 01.08.2021 року свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування", що є загальновизнаною, у тому числі у практиці ЄСПЛ.

Викладені вище обставини свідчать про наявність у спірних правовідносинах усіх трьох умов виникнення зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання).

Так, з урахуванням правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.09.2021 року у справі №922/3111/20, у розумінні положень частини 2 статті 120 ЗК України, частини 1 статті 377 ЦК України, частини З статті 7 Закону України "Про оренду землі" при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, право попереднього користувача земельною ділянкою припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, при цьому на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувана, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки. Однак, автоматичний перехід права оренди земельної ділянки до нового власника нерухомості відбувається за наявності таких умов: (1) на момент набуття новим власником права власності на нерухомість укладений попереднім власником майна договір оренди земельної ділянки є чинним: (2) земельна ділянка призначена для експлуатації та обслуговування нерухомості, яка є предметом відчуження, та (3) є сформованою як об`єкт цивільних прав.

Відповідачем не надано у матеріали справи доказів про будь-які зареєстровані, у відповідності до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на земельну ділянку площею 0,1082 га по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому (кадастровий номер :15:001:0166) на підставі договорів оренди землі. Тобто, право оренди на вказану земельну ділянку за попереднім власником на момент відчудження трансформаторної підстанції РП-19 загальною площею 97,6 кв.м. до ТОВ «Кодр» не було зареєстроване у відповідності до вимог земельного законодавства.

В силу імперативних вимог статті 125 ЗК України від однієї особи до іншої особи за правилами статті 120 цього Кодексу та частини З статті 7 Закону України "Про оренду землі" не може перейти право оренди земельної ділянки, яке у попереднього землекористувача ще не виникло станом на час відчуження ним трансформаторної підстанції , розташованої на цій земельній ділянці, незалежно від дати укладення договору оренди земельної ділянки, оскільки виникненням права оренди є момент державної реєстрації цього речового права, а не дата укладення договору оренди.

За розрахунком позивача, розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача, становить 50 934,26 грн., виходячи з розміру орендної плати за землю.

Як вбачається із розрахунку позивача, останній здійснювався на підставі наступного.

Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданого Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області (від 11.02.2021р. №6-22-0.33-237/116-21, від 11.02.2021р. №6-22-0.33-238/116-21), нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому становила з 06.03.2019р. по 2020р. 731 849 грн. , у 2021 - 731 849 грн.

Розрахунок зазначеної у позові суми здійснено шляхом застосування найнижчої орендної ставки 3% до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен рік використання та з визначенням орендної плати в рік та в місяць з визначенням кількості місяців використання земельної ділянки. Згідно рішення дев`ятнадцятої сесії міської ради 64 від 29.08.2012 року «Про впорядкування орендної плати за землю та втрату чинності рішень сесії міської ради» затверджено орендні ставки, а саме відсотки від нормативної грошової оцінки, що враховується для розрахунку річної плати за землю. Даним рішенням затверджено 3 % - найнижчу орендну ставку, яка відповідає ПК України та яка і використовувалась при обрахуванні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому.

Що стосується здійсненого позивачем розрахунку розміру позовних вимог, то враховуючи положення статті 79-1 ЗК України та статей 20, 23 Закону України "Про оцінку земель", Суд доходить висновку, що визначення правильності суми безпідставно збережених відповідачем коштів на основі належного і допустимого доказу - витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є правомірним (постанова Верховного суду від 02.06.2020 року у справі №922/2417/19).

При цьому Суд також вважає доцільним вказати про те, що відповідач, ігноруючи передбачений законом обов`язок з оформлення права користування землею та не сплачуючи відповідні кошти за користування нею, будує свою позицію щодо невідповідності запропонованого розрахунку виключно на незгоді з ним, втім власного контр розрахунку не подає. Згідно заяви ТОВ «Кодр» від 13.08.2021, доданої Хмельницькою міською радою до позовної заяви, та рішення Хмельницької міської ради №63 від 20.10.2021 відповідачу було передано в оренду земельну ділянку площею 1082 кв.м по вул. Курчатова, 118/3 (кадастровий номер :15:001:0166).

Зазначені документи підтверджують існування протягом усього періоду, за який стягуються кошти, земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, та з врахуванням правових висновків Верховного Суду №922/981/18, від 06.08.2019 у справі №922/3560/18, від 12.06.2019 у справі №922/902/18, від 11.06.2019 у справі №922/551/18, від 29.05.2019 у справі №922/955/18, у справі №922/652/18, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі № 922/3639/17, від 06.02.2018 у справі №923/921/17, від 28.01.2019 у справі №922/3782/17.

Також, як вбачається зі здійсненого позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, останнім було застосовано нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, що відповідає вимогам чинного законодавства, розрахунок є вірним, а тому вимоги Хмельницької міської ради є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положеннями п. 287.1. ст. 287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Таким чином, плата за землю здійснюється в залежності від суб`єкта належності земельної ділянки: власником землі сплачується земельний податок, а орендарем за договором оренди землі орендна плата.

Згідно п.п. 288.1. - 288.4. ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 Податкового Кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Аналогічна позиція була викладена в постанові КГС ВС від 29.05.2020 по справі № 922/2843/19.

В даному випадку матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка, яка використовується відповідачем для обслуговування трансформаторної підстанції, належної на праві власності останньому, є сформованою, оскільки їй присвоєно кадастровий номер .

Суд також зауважує, що у постановах Верховного Суду від 02.06.2020 у справах №922/2845/19, № 922/2417/19, а також від 09.09.2020 у справі № 922/2843/19 стягнення безпідставно збережених коштів міською радою проводилося на підставі розрахунків, здійснених із застосуванням усіх коефіцієнтів та їхніх значень, наведених у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Хмельницького в особі міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаного майна у розмірі орендної плати за землю.

Аналогічна правова позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, та яка прийнята за результатами розгляду аналогічних правовідносин щодо врегулювання спору, що виник з приводу фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати.

Так, у пункті 65 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Крім того, згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Матеріалами справи документально підтверджено, що земельна ділянка по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому за користування якою позивач просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати, як в період зазначений у позові, так і на сьогоднішній день є сформованим об`єктом цивільних прав. Зокрема земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :15:001:0166; визначено її площу - 0,1082га; земельну ділянку зареєстровано 06.03.2019 у Державному земельному кадастрі.

Про необхідність застосування статті 79-1 ЗК України та положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у виді недоотриманої орендної плати неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема у постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою міськрада просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. Об`єктом оренди може бути земельна ділянка, яка сформована як об`єкт цивільних прав (аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №916/2948/17 та від 09.04.019 у справі №922/652/18).

Щодо складення позивачем акту обстеження земельної ділянки, суд зазначає , що відповідно до ст. 187 ЗК України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно ст. 189 ЗК України, самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Суд зазначає, що акт обстеження земельної ділянки не є документацією землеустрою, це документ, в якому викладена інформація, що відображає ситуацію, що склалась під час використання фізичними та юридичними особами земельних ділянок із зазначенням в них, у разі наявності, порушень вимог чинного законодавства, і розглядається як письмовий доказ разом з іншими доказами у сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналізуючи судову практику, на яку посилаються сторони, Суд зазначає, що кожен правовий висновок Верховного Суду було оцінено на релевантність в аспекті подібності до правовідносин, що склалися між учасниками цього спору і застосовано Судом при прийнятті рішення у цій справі, якщо було встановлено подібність правовідносин. Проте, виходячи з завдань господарського судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні спорів, а не доведенні чи роз`ясненні учасникам провадження змісту постанов суду касаційної інстанції, оцінці правильності розуміння ними висновків суду за результатами розгляду касаційної скарги, враховуючи, що Судом була надана відповідь на основні аргументи позову та заперечень щодо нього, Суд вважає за недоцільне наводити у судовому рішенні аналіз всієї практики касаційних судів, на яку посилалися сторони.

Отже, судом встановлено обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 50 934,26 грн.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Хмельницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Кодр про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 50 934,26 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодр" (29000, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 118/11Д, ) на користь Хмельницької міської ради 50 934,26 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку по вул. Курчатова, 118/3 у м. Хмельницькому, (р/р UA0022775, , одержувач коштів: ГУК у Хмел.обл/Хмельниц. мтг/24062200, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), призначення платежу - Кошти за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у користування та не передані у власність, внаслідок їх самовільного зайняття, використання не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу).

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодр" (29000, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 118/11Д, ) судовий збір в сумі 2 270 грн. на користь Хмельницької міської ради (р/р UA0022775, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), код за , одержувач коштів: ГУК у Хмел.обл/Хмельниц. мтг/21080500, призначення платежу - інші надходження).

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч. 1, 2 ст. 256 ГПК України). Повний текст складено 17.02.2022р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддруковано 3 примірники:

1- у справу;

2 - позивачу

;

3- відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 118/11Д) всім реком. з повідомл. про вруч.