РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2022Справа № 910/14944/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех-Імпульс"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія

"Енергоатом"

про внесення змін до договору

Суддя: Людмила ШКУРДОВА

секретар с/з Одинцов О.С.

Представники:

від позивача: Копусь А.А.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тех-Імпульс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про внесення змін до договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку погіршенням епідеміологічної ситуації поставка за Договором №20/05/87 від 08.05.2020 не була вчасно здійснена позивачем, з огляду на що позивач просить суд внести зміни до п.5.1. Договору поставки №№20/05/87 від 08.05.2020 та викласти його в новій редакції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 відкрито провадження у справі №910/14944/21 за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивач допустив тривале порушення строків поставки товару, Договір поставки №20/05/87 від 08.05.2020 розірвано, що унеможливлює внесення змін до договору; метою подання вказаного позову є уникнення від сплати штрафних санкцій за прострочення поставки товару.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем проігноровано лист позивача від 15.12.2020 про наявність форс-мажорних обставин; посилаючись на неможливість розірвання договору в односторонньому порядку позивач вказує що Договір поставки №№20/05/87 від 08.05.2020 є діючим.

Відповідачем подані заперечення, в яких відповідач посилається на встановлену договором постави можливість розірвання договору в односторонньому порядку у випадку прострочення поставки товару; видача торгово-промисловими палати висновків про істотну зміну обставин чинним законодавством не передбачена.

В судовому засіданні 23.11.2021 закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 08.02.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2020 за результатами проведення процедури закупівлі відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" між відокремленим підрозділом "Атоменергомаш" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тех-Імпульс" (постачальник, позивач) було укладено Договір поставки № 20/05/87 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію вартістю 2 340 000,00 грн. в т.ч. ПДВ у строк до 30.09.2020, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказану продукцію.

Згідно з п.3.1. Договору, загальна сума договору складає 2 340 000,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 5.1.Договору передбачено, що поставка продукції за цим договором здійснюється до 30.09.2020 партіями відповідно до заявок покупця, в яких зазначається номенклатура, кількість продукції, що постачається, та строки її поставки.

Згідно з п.5.5. - 5.6. Договору, постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції, вказаної в п. 1.1. цього договору, в номенклатурі, строк та кількості, зазначені в заявці покупця. У разі ненадання заявок покупцем продукція, зазначена в п. 1.1. цього договору, в будь - якому разі повинна бути поставлена постачальником не пізніше 30.09.2020.

Відповідно до п.6.2. Договору, покупець має право, зокрема, у випадку прострочення постачання продукції (зокрема, частини) більш ніж на 1 місяць, а також постачання продукції неналежної якості - розірвати договір в односторонньому порядку шляхом направлення постачальнику письмового повідомлення в порядку, передбаченому пунктом 5.2. договору.

Відповідно до п.8.1. Договору, сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо належне виконання виявилося неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. При цьому строк виконання зобов`язань за договором відсувається пропорційно часу, на протязі якого діяли такі обставини.

Згідно з п.8.2. договору, сторона, для якої склалася неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана в письмовій формі повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 10 днів з моменту їх настання або припинення. Якщо обставини непереборної сили будуть продовжуватись більше 90 днів, то кожна із сторін буде мати право розірвати договір повністю або частково. У цьому випадку жодна із сторін не матиме права вимагати від іншої сторони відшкодування можливих збитків.

Обставини непереборної сили повинні бути підтверджені документами відповідних організацій (п.8.3 Договору).

Відповідно до п.10.1. Договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 2 роки.

Згідно з п.11.3. Договору, умови цього договору можуть змінюватись за погодженням сторін шляхом укладення додаткової угоди у порядку, встановленому діючим законодавством, з дотриманням вимог законодавства про публічні закупівлі. У разі зміни платіжних реквізитів, статусу платника податків, місцезнаходження однієї із сторін, уточнення технічних характеристик матеріалів, пакувальних матеріалів, доповнення тексту договору вимогами щодо зазначення в договорі первинних та розрахункових документах код товару згідно з УКТЗЕД дозволяється застосовувати письмове повідомлення, яке є невід`ємною частиною договору.

08.05.2020 сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поставки та погоджено викласти п.2.1. Договору в наступній редакції: "якість продукції, що поставляється за цим договором, повинна відповідати кресленню 1101.037 (додаток № 1 до договору), кресленню 1103.007 (додаток № 2 до договору), " Технічним вимогам та умовам постачання штампів для контейнерів РАВ" ТВ - П. 43. 25.002 - 18 (додаток № 3 до договору) та підтверджуватися документом про якість на матеріал, експлуатаційним документом на штамп (паспорт, керівництво з експлуатації), протоколом та актом випробувань штампів".

21.09.2020 сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору поставки та погоджено подовжити граничний строк поставки продукції до 30.10.2020 та викласти п. 10.1. договору в наступній редакції: "Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 3.5. роки".

28.10.2020 сторонами було укладено Додаткову угоду №3 до Договору поставки та погоджено подовжити граничний строк поставки продукції до 15.12.2020.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст.712 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 15.12.2020 ТОВ "Тех-Імпульс" звернулось до ВП "АЕМ" ДП "НАЕК "Енергоатом" з листом № 1512-001, у якому повідомило про те, що у зв`язку з глобальною ситуацією у світі та Україні, а саме, у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції (COVID 19) довелося неодноразово переносити строки виконання зобов`язань, оскільки на території заводу та цеху де виготовляються штампи з листопада місяця цього року розпочалося інфекційне захворювання робітників, яке продовжується по теперішній час. Також, ТОВ "Тех-Імпульс" зазначило, що було вимушене провести карантин згідно правил МОЗ та інших державних органів України та здійснити можливість засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), для чого подало заяву до Торгово-промислової палати України. Також, у даному листі вказано про залучення робітників ТОВ "Зазоснастка" до виготовлення штампів.

23.12.2020 ТОВ "Зазоснастка" надіслало ТОВ "Тех-Імпульс" лист, у якому повідомило останнього, що технологічний процес виготовлення комплекту штампів для виготовлення окремого штампа складає 90 - 95 днів.

09.03.2021 ВП "АЕМ" ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулося до ТОВ "Тех-Імпульс" з повідомленням № 1751/15 про розірвання договору відповідно до п. 6.2. Договору у зв`язку з тривалим простроченням поставки продукції.

24.03.2021 ТОВ "Тех-Імпульс" надіслало ВП "АЕМ" ДП "НАЕК "Енергоатом" відповідь №2403-001 на повідомлення про розірвання договору, у якій зазначило, що договір поставки зберігає свою чинність та продовжує діяти на раніше визначених умовах, оскільки, лист покупця від 09.03.2021 № 1751/15 не може вважатись правомірним правочином, який змінює або припиняє цивільні права та обов`язки сторін та вважає даний лист пропозицією про розірвання договору.

29.07.2021 позивач звернувся до відповідача з Пропозицією Вих. № 29/07-1 від 29.07.2021 про внесення змін до договору, у якій зазначив, що 07.07.2021 постачальником було отримано Висновок Торгово-промислової палати України від 06.07.2021 № 1795/1.2 про наявність обставин непереборної сили, який підтверджує обставину неможливості виконання позивачем зобов`язання з поставки товару у передбачений договором строк, відтак, позивач звертається до відповідача з пропозицією підписати додаткову угоду № 4, якою внести зміни до договору поставки в частині продовження строку поставки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина 4 статті 652 Цивільного кодексу України).

Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 910/13459/19 зазначено, що зі змісту статті 652 Цивільного кодексу України випливає, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.

Аналіз статті 652 Цивільного кодексу України свідчить про те, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Водночас згідно з частиною четвертою статті 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже крім названих вище чотирьох умов, за яких можливе розірвання договору, для його зміни додатково необхідна ще одна з таких умов (винятковий випадок): а) розірвання договору суперечить суспільним інтересам або б) розірвання договору потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У постанові від 08.12.2020 у справі № 910/11888/19 Верховний Суд також зазначив, що за змістом положень статті 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, як і розірвання договору з цих підстав, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи цей правочин.

Істотна зміна обставин, у свою чергу, є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків.

Як раніше зазначалось, у даному випадку позивач посилається як на істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, на зупинку виробництва у виробника продукції - ТОВ "Зазоснастка" через погіршення епідеміологічної ситуації та запровадженням через це карантинних заходів, що, в свою чергу, унеможливило своєчасне виконання позивачем своїх договірних зобов`язань перед Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

У той же час, позивач, підписуючи Додаткову угоду про продовження строків поставки товару, знав про існування обставин, пов`язаних з пандемією COVID-19 та запровадженням карантинних заходів на підприємстві виробника продукції, при цьому позивач усвідомлював, що кінцевий термін поставки товару становив до 15.12.2020, а отже, повинен був розумно оцінити вказану обставину.

Суд, оцінюючи обставини справи, враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд звертає увагу, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому укладаючи спірний договір та додаткову угоду зі строком поставки до 15.12.2020, позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Так, наведені позивачем підстави для внесення змін до договору за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань позивачем за договором, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, оскільки, невиконання контрагентом позивача своїх зобов`язань не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язання перед відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/14628/17, постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №910/2659/18 та постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 910/1338/19.

Судом враховано, що відповідно до п. 8.1. Договору сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо належне виконання виявилося неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. При цьому строк виконання зобов`язань за договором відсувається пропорційно часу, на протязі якого діяли такі обставини.

Згідно з п. 8.2. Договору сторона, для якої склалася неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана в письмовій формі повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 10 днів з моменту їх настання або припинення. Якщо обставини непереборної сили будуть продовжуватись більше 90 днів, то кожна із сторін буде мати право розірвати договір повністю або частково. У цьому випадку жодна із сторін не матиме права вимагати від іншої сторони відшкодування можливих збитків.

Так, договором передбачено строк, протягом якого сторона має повідомити контрагента про настання форс-мажорних обставин. Разом з тим, оскільки карантин було запроваджено в Україні з 11.03.2020, то станом на 08.05.2020 (дату підписання договору), обставина, яку відповідач визначає як форс-мажорну вже існувала.

При цьому, відповідно до ч.1, ч.2 ст.14 - 1 Закону України "Про торгово - промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Долучений до матеріалів справи висновок про істотну зміну обставин від 06.07.2021 № 1795/1.2 не є доказом настання форс-мажорних обставин, оскільки, згідно Закону України "Про торгово-промислові палати в України" наявність форс-мажорних обставин підтверджується сертифікатом про форс-мажорні обставини, а не висновком про істотну зміну умов, відтак, даний висновок не є підставою для внесення змін до договору, що також узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.12.2020 у справі №910/11888/19, відповідного до якого Закон України "Про торгово-промислові палати в Україні" не містить положень щодо наявності у торгово-промислової палати повноважень з видачі висновків на підтвердження істотної зміни обставин, якими сторони керувалися під час укладення договорів.

Таким чином, позивачем не надано належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 ст. 652 Цивільного кодексу України та наявності виняткового випадку, визначеного ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України, відтак, правові підстави для внесення за рішенням суду змін до п. 5.1. Договору поставки відсутні, в зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст.74, 76-80, 129, 130, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА

Дата складення тексту рішення: 17.02.2022