ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Справа №926/2621/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Укргазбанк №514/301/2021 від 10.12.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/4192/21 від 15.12.2021)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 22.11.2021 (суддя Байталюк В.Д.)

у справі №926/2621/21

за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Укргазбанк

до Фізичної особи-підприємця Бойка Олега Юрійовича

про стягнення заборгованості в сумі 100822,45 грн.

за участю представників: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 22.11.2021 у справі №926/2621/21 позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК до фізичної особи-підприємця Бойка Олега Юрійовича задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Бойка Олега Юрійовича на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК заборгованість за Кредитним Договором від 05.03.2020 № 46/2020/МС-5 у розмірі 95423,09 грн. а саме: 82464,98 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 6650,69 грн. - проценти від суми простроченої заборгованості за сумою кредиту (подія припинення) станом на 07.05.2021 (включно), 1273,62 грн. - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) станом на 07.05.2021 (включно), 5033,80 грн. - сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 31.03.2021 (включно) та судовий збір у сумі 2148,43 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 22.11.2021 у справі №926/2621/21 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з фізичної особи-підприємця Бойка Олега Юрійовича на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК заборгованість за Кредитним Договором від 05.03.2020 № 46/2020/МС-5 у розмірі 100822,45 грн. а саме: 82464,98 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 6650,69 грн. - проценти від суми простроченої заборгованості за сумою кредиту станом на 07.05.2021 (включно), 5364,95 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту, 27,70 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, 1280,33 грн. - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) станом на 07.05.2021 (включно), 5033,80 грн. - сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 31.03.2021 (включно) та судовий збір.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2021 справу №926/2621/21 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя (суддя-доповідач), члени колегії Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу залишено без руху, скаржнику надано строк на усунення недоліків.

В апеляційній скарзі також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, проте оскільки скаржник не пропустив строку, встановленого у ч.1 ст.256 ГПК України (останній день строку на апеляційне оскарження рішення від 22.11.2021 припав на 13.12.2021, а скаргу датовано та здано до відділення поштового зв`язку 10.12.2021) вказане клопотання не підлягає задоволенню.

06.01.2022 скаржник подав суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено докази отримання позивачем оскаржуваної ухвали та копії документів на підтвердження повноважень представника позивача.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2022, враховуючи усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 22.11.2021 у справі №926/2621/21, справу призначено до розгляду на 09.02.2022.

В судове засідання 09.02.2022 сторони явки не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Врахувавши те, що явка сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами за відсутності учасників справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бойка Олега Юрійовича про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.03.2020 №46/2020/МС-5 у розмірі 100822,45 грн, що складається із 82464,98 грн простроченої заборгованості по кредиту, 6650,69 грн процентів від суми простроченої заборгованості за сумою кредиту (подія припинення) станом на 07.05.2021 (включно), 5364,95 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 27,70 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 1280,33 грн заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3 % річних) станом на 07.05.2021 (включно), 5033,80 грн суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 31.03.2021 (включно).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами договору про приєднання до Правил надання мікрокредиту від 05.03.2020 № 46/2020/МС-5.

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції письмових заяв по суті спору не виклав, участі в судових засіданнях не брав, хоча належним чином повідомлявся про дати судових засідань, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, долученими до матеріалів справи.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржене рішення, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 95423,09 грн, з яких: 82464,98 грн прострочена заборгованість по кредиту, 6650,69 грн проценти від суми простроченої заборгованості за сумою кредиту (подія припинення) станом на 07.05.2021 (включно), 1273,62 грн заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3 % річних) станом на 07.05.2021 (включно), 5033,80 грн сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 31.03.2021 (включно), та здійснив розподіл судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних в сумі 1280,33 грн., суд відмовив в задоволенні позовних вимог в сумі 6,71 грн., оскільки в наданому позивачем розрахунку підтверджена сума 3% становить 1273,62 грн.

Щодо заявленої до стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 16.10.2020 по 07.05.2021 в сумі 5364,95 грн та пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 16.12.2020 по 11.03.2021 в сумі 27,70 грн., суд відмовив у задоволенні вказаних позовних вимог, застосувавши положення пункту 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, які передбачають звільнення позичальника від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим в частині відмови у задоволенні позовних вимог у стягненні пені за несвоєчасну виплату кредиту в сумі 5364,95 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 27,70 грн. та 3% річних у сумі 6,71 грн., а відтак за доводами скаржника підлягає скасуванню з мотивів невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права.

Так, скаржник вважає таким, що не відповідає обставинам справи висновок суду про те, що згідно позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1280,33 грн., однак, в наданому розрахунку підтверджена сума 3% становить 1273,62 грн. у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в сумі 6,71 грн.

Апелянт вказує, що позовні вимоги, визначені позивачем в частині 3% річних як стягнення заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) у загальній сумі 1280,33 грн. Відповідно, у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості (додаток 5), в якому чітко визначено, що сума 3% річних складається з двох складових: суми заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) в розмірі 6,71 грн. та заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту (3% річних) в розмірі 1276,62 грн. Скаржник звертає увагу, що жодного спростування підставності виконаного позивачем розрахунку суд не навів.

Окрім того, скаржник не погоджується з висновками суду щодо відмови у стягнення пені із застосуванням п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Апелянт наголошує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 №530-ХІ» карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин.

У п.п.4.6., 4.7. Правил надання мікрокредиту в АБ «Укргазбанк», до яких приєднався позичальник, уклавши кредитний договір від 05.03.2020 №46/2020/МС-5, сторони погодилися, що у випадках виникнення форс-мажорних обставин (дії непереборної сили), сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень цих Правил на період дії зазначених обставин. Доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий відповідними компетентними органами/організаціями, в тому числі Торгово-промисловою палатою України.

Скаржник із покликанням на ст.617 ЦК України, правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 20.04.2021 у справі №922/2453/20, вказує, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, який зобов`язаний надати відповідач у справі та довести, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Апелянт наголошує, що сертифікат Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили відсутній, а відповідач жодними належними та допустимими доказами не навів та не довів наявність підстав для звільнення його від відповідальності не за виконання господарського зобов`язання, зокрема, які саме обставини були форс-мажорними для даного конкретного господарського зобов`язання.

Відтак, апелянт вважає недоведеними обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, а висновок суду про нібито наявність відстав для звільнення від відповідальності та сплати штрафних санкцій, передбачених кредитним договором, не відповідає обставинам справи та свідчить про неправильне застосування судом матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції вірно встановив наступні фактичні обставини спору.

05.03.2020 між публічним акціонерним товариством акціонерний банк УКРГАЗБАНК та фізичною особою-підприємцем Бойком Олегом Юрійовичем укладений Договір №46/2020/МС-5 про приєднання до правил надання мікрокредиту (далі договір).

Відповідно до умов договору позичальник у зв`язку з приєднанням до правил надання мікрокредиту в АБ УКРГАЗБАНК в повному обсязі акцептує правила надання мікрокредиту в АБ УКРГАЗБАНК (оферту, що розміщена на сайті http://www.ukrgasbank.com), з якими позичальник ознайомився, погодився та зобов`язався виконувати.

Загальний ліміт кредитної лінії 250000,00 грн (п. 1 договору).

Відповідно до п. 2 договору, кредитна лінія відкривається з 05.03.2020 по 04.03.2021 (включно). Позичальник погашає кредит відповідно до графіку зменшення ліміту кредитної лінії, встановленого додатком 1 до договору.

Згідно із п. п. 3-5 договору, за користування кредитом, в межах строку кредитування, визначеного п. 2 договору про приєднання, з урахуванням встановленого графіку зменшення ліміту кредитної лінії, позичальник сплачує банку проценти, виходячи із встановленої банком базової процентної ставки, в розмірі 22,7 % річних, в національній валюті.

За користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість), з врахуванням встановленого графіку зменшення ліміту кредитної лінії, процентна ставка встановлюється в розмірі 32,7 процентів річних.

Тарифи на кредитні операції наведені у правилах надання мікрокредиту в АБ УКРГАЗБАНК (далі правила).

15.05.2020 між банком та позичальником було укладено додатковий договір № 1 до договору про приєднання, згідно з п. 1 якого сторони домовилися перенести строк сплати платежів за кредитом, в зв`язку з чим графік зменшення ліміту відновлювальної кредитної лінії, який є додатком до договору викладено в новій редакції.

Пунктом 6 договору передбачено, що кредитні кошти надаються банком позичальнику на підставі письмової заяви на отримання кредиту відповідно до додатку № 1 до правил шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритого в АБ УКРГАЗБАНК.

Відповідно до правил, банк керуючись чинним законодавством України публічно запропонував відповідачеві можливість отримання мікрокредиту шляхом приєднання до правил, затверджених зі змінами рішенням кредитної ради АБ УКРГАЗБАНК від 22.10.2019 №263/2 розміщених на сайті банку.

Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 640-644 Цивільного кодексу України укласти із банком договір про надання мікрокредиту за програмою Мікрокредит. Правила разом із договором про приєднання до правил та всіма додатками та додатковими угодами до них складають договір про надання мікрокредиту. Правила набирають чинності з дати їх офіційного оприлюднення на сайті банку та діють до дати офіційного оприлюднення заяви про їх відкликання на сайті банку. Приєднання клієнта до правил (акцептування даної публічної пропозиції у відповідності із ст. ст. 633, 634 Цивільного кодексу України) здійснюється шляхом підписання договору про приєднання до правил надання мікрокредиту в АБ УКРГАЗБАНК за встановленою АБ УКРГАЗБАНК формою. Датою укладення правил про надання мікрокредиту є дата договору про приєднання.

З метою вірного тлумачення змісту укладеного правочину, в правилах наведено терміни та їх визначення, зокрема: Відновлювальна кредитна лінія форма кредиту, який надається окремими частинами (траншами), що не перевищують заздалегідь обумовленого загального ліміту (максимальна заборгованість за кредитною лінією) та в межах якого позичальник може без обмежень отримувати та погашати кредитні кошти протягом всього строку дії кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2-1.3 правил, підписанням договору про приєднання позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з усіма умовами правил, а також своє волевиявлення стосовно приєднання до правил. Приєднуючись до правил позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених договором про надання мікрокредиту.

Згідно з п. 2.1 правил банк надає позичальнику кредитні кошти (кредит) у розмірі та на умовах визначених договором про надання мікрокредиту, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитними коштами у порядку та на умовах, визначених договором про надання мікрокредиту.

Основні умови кредитування зазначаються в договорі (п. 2.4 правил).

Відповідно до пункту 2.7 правил, погашення кредиту позичальник здійснює на рахунок, вказаний в договорі про приєднання згідно графіку зменшення ліміту кредитування, який є додатком до договору про приєднання.

У разі ненадходження платежів від позичальника у встановлені договором про надання мікрокредиту строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки з обліку простроченої заборгованості.

Згідно з п. 2.8 правил, нарахування процентів за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, визначеного договором про приєднання, здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за наданими кредитними коштами (строкової заборгованості), виходячи з процентної ставки за користування кредитними коштами, визначеної в договорі про приєднання. При розрахунку процентів за користування кредитними коштами використовується метод факт/360, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та банківського року з розрахунку 360 днів у році, враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитними коштами.

Проценти за користування кредитними коштами нараховуються банком щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, за період з дати надання кредиту по останній календарний день місяця, в якому наданий кредит, та надалі з першого дня по останній календарний день місяця, в день повного (у т.ч. дострокового) погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання договору про надання мікрокредиту, а також в день закінчення строку, на який надано кредит у відповідності з п. 2 договору про приєднання, за період з першого календарного дня місяця, в якому відбувається погашення кредиту, по день, що передує дню погашення кредиту, а у разі настання події припинення до дня настання події припинення, що визначені в п. 4.5.2. цих правил.

За умовами п 2.9 правил, проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше 15-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, в день повного погашення: заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту або в день дострокового розірвання договору. У разі якщо останній день для сплати (погашення) процентів за користування кредитними коштами припадає на вихідний або святковий день, то така сплата здійснюється у день, що передує такому вихідному або святковому дню. Проценти за користування кредитними коштами сплачуються з урахуванням положень п. 2.11. цих правил.

У разі ненадходження платежів від позичальника в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами, що вказаний в договорі про приєднання, у встановлені цими правилами строки, суми непогашених у строк процентів за користування кредитними коштами визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки з обліку простроченої заборгованості.

Згідно п. 2.10 правил, позичальник сплачує комісії банку. Комісії сплачуються позичальником у розмірах, у порядку та в строки, що визначені тарифами, які наведені в додатку 2 до правил.

Згідно з умовами п. 2.11 правил, нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені договором про надання мікрокредиту (прострочена заборгованість), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості по кредиту, виходячи з процентної ставки за користування кредитними коштами, визначеної в договорі про приєднання. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються банком щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця за період з дати виникнення простроченої заборгованості по останній календарний день місяця, в якому виникла така заборгованість (або до дня погашення простроченої заборгованості), та надалі з першого дня по останній календарний день місяця, в якому існує така прострочена заборгованість, та з першого календарного дня місяця до дня погашення простроченої заборгованості в місяці, в якому відбулось таке погашення.

Сторони узгодили, що в разі настання події припинення, банк зупиняє нарахування процентів за користування кредитними коштами з дати визначених для такої події у п. 4.5.2, а позичальник зобов`язується сплатити на користь банку платежі визначені в п. 4.5 цих правил у випадку їх виникнення.

З дня настання події припинення вся заборгованість позичальника щодо погашення суми кредиту, нарахованих процентів за користування кредитними коштами та комісій вважається простроченою, а позичальник зобов`язаний повернути її та сплатити проценти від суми простроченої заборгованості позичальника на умовах договору про надання мікрокредиту.

У випадку, якщо банком застосовані до позичальника штрафні санкції у вигляді пені, остання розраховується банком з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені, до дати припинення цих обставин включно.

Згідно з п.п. 4.1, 4.3 правил, у випадку порушення позичальником зобов`язань за договором про надання мікрокредиту, банк має право відмовитися від виконання своїх зобов`язань, при цьому позичальник зобов`язаний відшкодувати банку збитки, а також сплатити штрафи, пеню та інші видатки, понесені банком за договором про надання мікрокредиту.

За порушення визначених в договорі про надання мікрокредиту строків повернення кредиту та або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню, яка обчислюється від суми простроченої заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Крім того клієнт взяв на себе зобов`язання згідно п.п. 3.2.1 та 3.2.2 правил своєчасно та в повному обсязі, в строки, встановлені договором про приєднання, повернути отримані в межах кредитної лінії суми кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами та комісії, а також суми передбачених договором про надання мікрокредиту штрафних санкцій.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання за договором та надав клієнту кредитні кошти у встановленій сумі. 05.03.2020 клієнт подав до банку заяву на отримання кредитних коштів в сумі 250000,00 грн. Того ж дня кредитні кошти були перераховані на поточний рахунок позичальника, що підтверджується випискою з особового рахунку клієнта.

З метою досудового врегулювання спору позивач надсилав на адресу відповідача лист-вимогу від 16.02.2021 вих. № 172/5130/2021 про сплату заборгованості.

Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 82464,98 грн.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів, позивачем також нараховано:

- 6650,69 грн проценти від суми простроченої заборгованості за сумою кредиту (подія припинення) станом на 07.05.2021 (включно),

- 5364,95 грн заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту,

- 27,70 грн заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів,

- 1280,33 грн заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) станом на 07.05.2021 (включно),

- 5033,80 грн сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 31.03.2021 (включно).

Оскільки апелянт погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.1 ст.269 ГПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви було додано розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №46/2020/МС-5 від 05.03.2020 (додаток 5, а/с 18).

Відповідно до вказаного розрахунку, заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту (3% річних) складає 1273,62 грн., відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення 1273,62 грн., а не 1280,33 грн.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог в розмірі 5364,95 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту, нарахованої за період з 16.10.2020 по 07.05.2021, а також 27,70 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України, який набрав чинності 04.07.2020 та яким внесено зміни до розділу IX «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України та доповнено пунктом 8 такого змісту: «У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення».

Аналогічні зміни внесено до Цивільного кодексу України, відповідно до пункту 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень якого визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Вказаним Законом скасовано цивільну відповідальність (щодо сплати неустойки, штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) на період дії карантину, тобто передбачено правило зворотної дії в часі положень цього Закону до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, щодо ненарахування штрафних санкцій під час дії карантину.

У Рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/1999 Конституційний Суд України наголосив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів; перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзаци перший та другий пункту 2 мотивувальної частини).

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (абзац другий пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997).

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (абзаци третій, четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/1999).

Законом України від 16.06.2020 № 691-20 «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» скасовано цивільну відповідальність (щодо сплати неустойки, штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) на період дії карантину або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, тобто передбачено правило зворотної дії в часі положень цього Закону до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, щодо ненарахування штрафних санкцій під час дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 22.05.2020 до 31.07.2020 на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 01.08.2020 до 31.12.2020 на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 19.12.2020 до 01.10.2021 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

З огляду на приписи розділу IX «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин та який станом на момент ухвалення місцевим господарським судом рішення у цій справі не завершився, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що нарахування позивачем пені за прострочення сплати заборгованості за тілом кредиту та відсотками з 12.03.2020 є безпідставним та таким, що суперечить нормам матеріального права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №922/4076/20.

Наведені висновки також спростовують доводи апелянта щодо необхідності підтверджувати наявність карантину як форс-мажорної обставини для відповідача сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Враховуючи те, що учасники апеляційного провадження в судове засідання не з`явились, у відповідності до положень ч.5 ст. 240 ГПК України датою прийняття постанови у цій справі є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Укргазбанк №514/301/2021 від 10.12.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/4192/21 від 15.12.2021) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 22.11.2021 у справі №926/2621/21 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 21.02.2022.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.