РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

22.02.2022Справа № 910/20876/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ)

про стягнення заборгованості у розмірі 78 872,40 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) про стягнення заборгованості у розмірі 78 872,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6375 від 05.02.2013, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.01.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що відповідно до п. 10.9 Договору, після припинення дії Договору оренди, орендарем повернуто майно орендодавцеві/балансоутримувачу 30.06.2018, але акт приймання-передачі приміщення складено 31.12.2020 та підписано обома сторонами, а відтак, оскільки правовідносини сторін за Договором припинено 30.06.2018, а зобов`язання за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.10.2013 № ПЗ/НА-136711/НЮ виконані в повному обсязі, у відповідача відсутні правові підстави для здійснення оплати витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг за період з серпня 2020 року по листопад 2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 клопотання Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у справі залишено без розгляду, у продовженні процесуального строку відмовлено.

07.02.2022 представником позивача подано клопотання про долучення доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 ГПК України).

Жодних причин неможливості подання доказів у встановлений строк, що не залежали від позивача, останнім до клопотання, поданого 07.02.2022 через відділ діловодства суду, не додано.

При цьому, посилання на отримання представником позивача таких доказів у позивача лише 04.02.2022 не є обставинами, які не залежали від позивача, представником якого подано такі докази.

Приписами ч. 8 ст. 80 ГПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, враховуючи, що докази згідно клопотання, поданого позивачем 07.02.2022 через відділ діловодства суду, не подані ним у встановлений законом строк та при цьому позивач не обґрунтував належними та допустимими доказами неможливість їх подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього, то такі докази до розгляду судом не приймаються на підставі ч. 8 ст. 80 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2013 року між Військовою частиною НОМЕР_1 (далі орендар, відповідач) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6375 (далі - Договір оренди).

Згідно п. 1.1 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди № 6375/01 від 18.09.2013 про внесення змін до Договору оренди) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежиле приміщення (далі - майно) загальною площею 37,3 кв. м (реєстровий номер - 04713033.61.АААЖДГ906), що розміщене за адресою: 01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, на другому поверсі Великого флігеля адміністративної будівлі, яка перебуває на балансі відокремленого підрозділу господарська служба Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - балансоугримувач), вартість якого визначена згідно з Актом оцінки станом на 30 квітня 2013 і становить 217 447,45 грн.

Додатковими договорами до Договору оренди від 11.04.2016, від 14.07.2016, від 21.09.2016, від 29.11.2016, від 19.04.2017, від 08.11.2017, від 02.01.2018, від 08.05.2018 сторони вносили зміни до п. 10.1 Договору оренди, яким встановлено строк чинності цього договору.

У зв`язку з утворенням ПАТ "Українська залізниця" відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та керуючись ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", 04.03.2016 укладено Додатковий договір до Договору оренди нерухомого майна від 05.02.2013 № 6375.

Відповідно до умов пунктів 1, 2 Додаткового договору від 04.03.2016 до Договору оренди сторони узгодили встановити, що орендодавцем майна за Договором оренди є ПАТ "Українська залізниця"; у тексті Договору оренди повне найменування господарська служба Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» та скорочене найменування господарська служба ДТГО «ПЗЗ» замінити відповідно на структурний підрозділ господарська служба регіональної філії «Південно- Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Додатковий договір від 04.03.2016 набирає чинності з дня його підписання, умови його застосовуються до відносин, які склалися з 01.12.2015 (п. 7 наведеного додаткового договору).

01.12.2015 за актом приймання-передачі в оренду нерухомого (або іншого) майна, орендодавець (ПАТ «Українська залізниця») передав, а орендар (Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України) прийняв в строкове платне користування майно - нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: 01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, площею 37,3 кв. м.

Пунктом 5.10 Договору оренди (в редакції Додаткового договору від 04.03.2016 до Договору оренди) сторонами узгоджено, що орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, в тому числі на компенсацію сплати податку на землю.

На виконання п. 5.10 Договору оренди, 06.03.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - балансоутримувач) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - орендар) укладено Договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №ПЗ/НА-185260/НЮ (далі - Договір відшкодування), а умовами якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт приміщення будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лисенка, 6 загальною площею 17 895,5 кв.м. Орендар бере участь у витратах балансоутримувача пропорційно до займаної ним площі. Орендоване приміщення використовується з метою розміщення бюджетної установи - Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до п. 2.1 Договору відшкодування встановлено, що орієнтовний розмір відшкодування комунальних, експлуатаційних витрат та земельного податку за місяць (на підставі Додатків № 1,2), що є невід`ємною частиною Договору, складає: 7 504,07 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1250,68 грн.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору відшкодування («Розрахунок експлуатаційних витрат на утримання 1 м2 площі, яка здається в оренду Військовій частини НОМЕР_1 Національної гвардії України») сторони визначили загальну суму експлуатаційних витрат за 37,30 м2 площі за місяць без ПДВ - 3 565,13 грн., загальну суму експлуатаційних витрат за 37,30 м2 площі за місяць з ПДВ 4 278,31 грн., земельний податок на місяць з ПДВ 1 062,35 грн.

Відповідно до Додатку №2 до Договору відшкодування («Розрахунок комунальних витрат на утримання 1 м2 площі, яка здається в оренду Військовій частини НОМЕР_1 Національної гвардії України») сторони визначили загальну вартість комунальних витрат орендованого приміщення площею 37,30 м2 у сумі 402,85 грн. без ПДВ (483,41 грн. з ПДВ), яка складається з вартості витрат на постачання гарячої та холодної води - 11,19 грн. без ПДВ (13,43 грн. з ПДВ), вартості витрат на водовідведення (каналізація) - 9,70 грн. без ПДВ (11,56 грн. з ПДВ), вартості витрат на централізоване опалення - 366,66 грн. без ПДВ (440,14 грн. з ПДВ), вартості витрат на послуги, які надає лабораторний центр - 7,09 грн. без ПДВ (8,58 грн. з ПДВ), вартості витрат на вивезення побутових відходів 8,21 грн. без ПДВ (9,70 грн. з ПДВ). Крім того, орієнтовна розрахункова сума за електроенергію за місяць становить 1 400 грн. без ПДВ (1 680 грн. з ПДВ).

Пунктом 2.2 Договору відшкодування сторонами узгоджено, що орендар (відповідач) вносить плату на поточний рахунок балансоутримувача (позивача), що вказаний в даному Договорі до 10 числа місяця, наступного за звітним, шляхом безготівкового переказу коштів.

Згідно з п. 2.4 Договору відшкодування, підставою для оплати послуг за даним Договором є направлений на адресу орендаря рахунок-фактура та акт приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 5.2 Договору відшкодування сторони узгодили, що у випадку затримки оплати орендарем належних платежів, балансоутримувач має право вимагати платити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Пунктом 8.1 Договору відшкодування встановлено, що даний Договір набирає чинності з моменту підписання і діє протягом дії Договору оренди від 05.02.2013 №6375 нерухомого майна, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами. Разом з цим, сторони дійшли спільної згоди, що умови даного Договору застосовуються до правовідносин, що склалися між сторонами з 01 січня 2018 року.

Додатковим договором від 08.05.2018 до Договору оренди продовжено строк дії Договору оренди по 30.06.2018 року включно.

Пунктом 10.4 Договору оренди передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору.

Згідно з п. 10.6 Договору оренди чинність Договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою Сторін або за рішенням суду; ліквідації орендаря-юридичної особи.

Пунктом 10.9 Договору оренди визначено, що в разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувачу.

Згідно з п. 10.10 Договору оренди, майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу (позивачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (відповідача).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач продовжує користуватись майном, яке є предметом Договору оренди, в зв`язку з чим, відповідач згідно п. 5.10 Договору оренди та Договору відшкодування був зобов`язаний компенсувати витрати на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури №38/352 від 18.08.2020 на суму 7 201,10 грн., № 43/352 від 18.09.2020 на суму 7 454,95 грн., № 48/352 від 22.10.2020 на суму 7 466,27 грн., № 52/352 від 27.11.2020 на суму 7 367,18 грн., № 58/352 від 22.12.2020 на суму 7 578,61 грн., № 1/352 від 20.01.2021 на суму 2 354,57 грн., № 5/352 від 27.02.2021 на суму 2 466,20 грн., № 10/352 від 31.03.2021 на суму 2 470,68 грн., № 18/352 від 20.04.2021 на суму 2 622,41 грн., № 23/352 від 19.05.2021 на суму 2 389,55 грн., № 28/352 від 24.06.2021 на суму 2 304,54 грн., № 35/352 від 16.07.2021 на суму 2 643,00 грн., № 39/352 від 19.08.2021 на суму 2 564,40 грн., № 45/352 від 21.09.2021 на суму 2 996,16 грн., № 50/352 від 21.10.2021 на суму 2 809,24 грн., № 55/352 від 22.11.2021 на суму 2 532,10 грн.

Також, позивачем направлено відповідачу акти приймання-передачі наданих послуг за період серпень 2021 року листопад 2021 року.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідач не виконав визначені п. 5.10 Договору оренди та Договором відшкодування зобов`язання щодо компенсації витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг, в зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 65 220,96 грн.

Крім того, оскільки відповідач порушив строк виконання зобов`язання, позивачем відповідно до п. 5.2 Договору відшкодування нараховано відповідачу 7 444,82 грн. пені та відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 1 508,48 грн. 3% річних та 4 698,14 грн. інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України і статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні приписи містяться у ч. 2 ст. 291 ГК України.

Згідно з ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також визначені у ст. 764 ЦК України, якою визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Норма ст. 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Наведена норма Закону визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому, для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Відсутність такого заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді" і у такому випадку орендар у силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди упродовж одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1). Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2).

Правовий аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 915/1124/18 від 08.04.2020, від 29.04.2020 у справі №906/557/19, від 07.02.2018 у справі № 914/433/16, від 09.04.2019 у справі № 904/3415/18, від 29.05.2018 у справі № 923/854/17, від 05.06.2018 у справі № 904/7825/17, від 12.06.2018 у справі № 910/15387/17 та від 03.04.2019 у справі № 911/928/18.

Як встановлено судом, 05.02.2013 між Військовою частиною НОМЕР_1 (орендар, відповідач) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6375 (Договір оренди).

Орендованим нерухомим майном за Договором оренди є нежитлове приміщення загальною площею 37,3 кв. м (реєстровий номер - 04713033.61.АААЖДГ906), що розміщене за адресою: 01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, на другому поверсі Великого флігеля адміністративної будівлі, яка перебуває на балансі відокремленого підрозділу господарська служба Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - балансоугримувач).

В подальшому, 04.03.2016 укладено Додатковий договір до Договору оренди, відповідно до якого змінено сторону орендодавця з Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву на ПАТ "Українська залізниця", найменування якого змінено на АТ "Українська залізниця" (орендодавець, позивач).

З матеріалів справи вбачається, що Додатковим договором від 08.05.2018 до Договору оренди сторони виклали пункт 10.1 Договору оренди в новій редакції, згідно якої Договір оренди діє по 30.06.2018 року включно, усі інші умови Договору оренди, не порушені даним додатковим договором, залишені сторонами без змін.

Пунктом 10.4 Договору оренди передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору.

Разом з цим, згідно статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором (ч. 1). Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч. 2).

Законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом повернення об`єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі орендованого майна (відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 917/631/19 від 20.03.2020)

Як встановлено судом, за актом приймання-передачі в оренду нерухомого (або іншого) майна від 01.12.2015 позивачем було передано, а відповідачем прийнято в строкове платне користування майно - нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: 01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, площею 37,3 кв. м.

В свою чергу, 31 грудня 2020 року сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі приміщення, відповідно до якого, відповідачем повернуто позивачу орендоване майно.

Означеним актом орендодавцем також підтверджено, що в момент підписання цього акту йому передані ключі від приміщення.

Відповідно до п. 5.10 Договору оренди відповідач зобов`язався здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна та протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, в тому числі на компенсацію сплати податку на землю.

На виконання наведених умов Договору оренди між позивачем (балансоутримувачем) та відповідачем (орендарем) було укладено Договір №ПЗ/НА-185260/НЮ на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 06.03.2018 (Договір відшкодування), згідно з пунктом 2.2 якого відповідач зобов`язався вносити плату з відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг на поточний рахунок позивача, що вказаний в даному Договорі до 10 числа місяця, наступного за звітним, шляхом безготівкового переказу коштів.

У пункті 8.1 Договору відшкодування сторони узгодили, що даний Договір набирає чинності з моменту підписання і діє протягом дії Договору оренди від 05.02.2013 №6375 нерухомого майна, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами. Згідно наведеного пункту, сторони також узгодили, що якщо за два тижні до закінчення дії цього Договору ні одна із сторін не сповістить письмово іншу про його припинення, то дія цього Договору продовжується на той самий термін, з обов`язковим підписанням Додаткової угоди.

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявна Додаткова угода № 1 від 06.04.2018 до Договору відшкодування, відповідно до якої термін дії Договору відшкодування продовжено до 30.06.2018 включно.

Сторонами не надано суду доказів письмового сповіщення про припинення Договору відшкодування після 30.06.2018. Водночас, доказів підписання сторонами Додаткової угоди про продовження терміну дії Договору відшкодування після 30.06.2018 матеріали справи також не містять.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач повернув орендоване майно 31.12.2020, що підтверджується підписаним сторонами без заперечень та зауважень Актом приймання-передачі приміщення від 31.12.2020, суд доходить висновку, що обов`язки відповідача як орендаря за Договором оренди припинились 31.12.2020, а відтак він зобов`язаний був здійснювати витрати до повернення орендованого майна, пов`язані з утриманням орендованого майна, як це передбачено п. 5.10 Договору оренди, навіть за відсутності підписаної сторонами Додаткової угоди до Договору відшкодування або укладеного сторонами нового договору на відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріали справи містять докази направлення позивачем на адресу відповідача рахунків-фактур та актів приймання-передачі наданих послуг за період з серпня 2020 року по грудень 2020 року включно.

Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач повернув орендоване майно 31.12.2020, а невиконане зобов`язання з відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг за період з серпня по грудень 2020 року підтверджується матеріалами справи, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості в частині стягнення 37 068,11 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення 7 444,82 грн. пені.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання, позивачем на підставі п. 5.2 Договору відшкодування нарахована пеня у сумі 7 444,82 грн.

Згідно статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як встановлено судом, доказів підписання сторонами Додаткової угоди про продовження терміну дії Договору відшкодування після 30.06.2018 матеріали справи не містять.

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача 7 444,82 грн. пені за затримку платежів на підставі п. 5.2 Договору відшкодування є безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про стягнення 1 508,48 грн. 3% річних та 4 698,14 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем до позовної заяви, судом встановлено обґрунтованість позовних вимог в частині здійснених нарахувань за період з серпня по грудень 2020 року включно, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 1 180,62 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 953,15 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, із покладенням судового збору в цій частині на відповідача, у відповідності до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 231, 236 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 38; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6; ідентифікаційний код: 40081221) заборгованість у розмірі 37 068 (тридцять сім тисяч шістдесят вісім) грн. 11 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 953 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 15 коп., 3% річних у розмірі 1 180 (одна тисяча сто вісімдесят) грн. 62 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 214 (одна тисяча двісті чотирнадцять) грн. 60 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 22.02.2022

Суддя О.А. Грєхова