ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4994/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженірінг-Будопт Компані", м.Харків
про стягнення 26695,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженірінг-Будопт Компані" про стягнення 26695,00 грн. за договором №131/19 від 16.07.2019 тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Києва, для розміщення рекламного засобу. Сума заборгованості складається з 18015,87грн. боргу, 695,80 грн. 3% річних, 1923,78 грн. інфляційних, 4374,02 грн. 15% штрафу, 3357,11 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2021 року відкрито провадження у справі №922/4994/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановивши учасникам справи строки для надання заяв по суті спору.

Копії даної ухвали суду 22.12.2021 року була направлена на юридичну адресу відповідача, відповідно до даних з витягу ЄДР ЮО, однак повернулась на адресу суду без вручення адресату з відміткою пошти "за закінчення терміну зберігання".

Згідно з ст.93 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Судом повторно було направлено копію ухвали на юридичну адресу відповідача та на адресу засновника відповідача - ТОВ "Алексді", однак, ухвали повернулися до суду без вручення з відмітками пошти "адресат відсутній".

Отже, судом здійснено необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвала суду направлялась на юридичну адресу відповідача та адресу його засновника відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що є належним повідомленням відповідача.

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, суд враховує, що за приписами ч.1 ст.9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Однак, відповідач своїми процесуальними правами не скористався, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, відзив на позов не надав.

При цьому за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 статті 13 ГПК України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішує спір за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.07.2019 року між Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації") (далі - Позивач) та ТОВ «ЦККПСС», яке відповідно до реєстраційних дій від 19.04.2021 (що вбачається з безкоштовного витягу з ЄДР) було перейменовано у ТОВ «ІНЖЕНІРІНГ-БУДОПТ КОМПАНІ» (далі - Відповідач) було укладено Договір №131/19 тимчасового користування місцем що перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Києва, для розміщення рекламного засобу (далі - Договір).

Інформація про зміну назви та адреси Відповідача стала відома позивачу лише під час підготовки даної позовної заяви.

На підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.01.2013 № 50 ТОВ «БАРБАРИС 2012» видано дозвіл № 30421-12 із строком дії з 17.01.2013 по 16.01.2018 включно.

Пунктом 8 Розділу II Порядку наведені підстави для переоформлення дозволів, одним із яких є набуття права власності на рекламний засіб іншою особою.

Так, на підставі заяви Відповідача (ТОВ «ЦККПСС», яке було перейменовано на ТОВ «ІНЖЕНІРІНГ-БУДОПТ КОМПАНІ») було переоформлено дозвіл №30421-12 із строком дії з 17.01.2013 по 16.01.2018 включно.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.12.2017 №1644 «Про продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами» дозвіл №30421-12 було продовжено до 18.12.2022 включно.

На підставі розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) між Позивачем та Відповідачем було підписано Адресні переліки, які є невід`ємною частиною Договору, згідно з якими Відповідачу надано право тимчасового користування місцями.

Відповідно до п.1.1 Договору на підставі відповідного наказу Робочого органу (позивач) про встановлення пріоритету на місце для розміщення рекламного засобу, дозволу на розміщення зовнішньої реклами, наданого на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Рекламорозповсюджувачеві (відповідачу) надається право тимчасового платного користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Києва, виключно для розміщення та експлуатації рекламного засобу (далі - право тимчасового користування).

В свою чергу, Відповідач зобов`язується прийняти в платне користування місце та користуватись наданим йому місцем добросовісно та розумно відповідно до загальних вимог законодавства України, правил щодо благоустрою населених пунктів, умов цього Договору та Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.02.2019 №207, зареєстрованого в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 25.02.2019 за №34/2211 (далі - Порядок), своєчасно та у повному обсязі відповідно до Договору здійснювати оплату за тимчасове користування місцем, сумлінно виконувати усі свої обов`язки за цим Договором, самостійно нести відповідальність за технічний стан рекламного засобу (далі - РЗ), порушення вимог техніки безпеки під час розташування та експлуатації РЗ, утримання місця у належному санітарному стані відповідно до законодавства.

Пункт 6.1 Договору передбачає, що ціною цього Договору є плата за тимчасове користування, розмір якої відповідно до статті 632 ЦК України визначається та розраховується на підставі рішень Київської міської ради або розпоряджень її виконавчого органу залежно від встановлених за Рекламорозповсюджувачем пріоритетів та наданих дозволів, вказаних у відповідних адресних переліках.

Плата за тимчасове користування місцем нараховується, зараховується та використовується Робочим органом у порядку, визначеному рішеннями Київської міської ради або її виконавчого органу.

Плата щомісячно перераховується Рекламорозповсюджувачем до бюджету міста Києва відповідно до умов Договору.

Проте Відповідач не здійснив з Позивачем розрахунку за період з 01.07.2019 по 31.10.2021, відповідно до Довідки про стан розрахунків, на загальну суму 18015,87грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Регулювання правовідносин пов`язаних з розміщенням зовнішньої реклами у м.Києві здійснюється на підставі:

- Закону України «Про рекламу» (далі - Закон);

- «Типових правил розміщення зовнішньої реклами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року №2067 (далі - Типові правила);

- Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженого розпорядженням Київської міської ради від 05.02.2019 №207 (надалі - Порядок), який набрав чинності з 01.07.2019 року;

- Правилами благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051;

- іншими нормативними актами України.

Щодо боргу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про рекламу":

- реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару;

- рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Відповідно до п.2 Типових правил:

- спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами;

- місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надається розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).

Отже, місця, що були надані відповідачу у тимчасове користування для розташування рекламних засобів, є площами відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону та п.3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Типових правил право тимчасового користування місцем для розміщення об`єктів зовнішньої реклами є платним. Розмір плати за право тимчасового користування місцем для розміщення рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а отримані кошти спрямовуються робочим органом до міського бюджету.

Підставою для нарахування плати за тимчасове користування місцями та внесення Рекламорозповсюджувачем плати є рішення Робочого органу про встановлення/продовження пріоритету, рішення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження дозволу, інші юридичні факти (вчинки Рекламорозповсюджувача щодо фактичного користування місцем для розміщення РЗ) відповідно до п.4 ч.2 ст.11 ЦК України, цей Договір.

Згідно з ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст.286 Господарського кодексу України (далі - ГК України) орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Порядок та умови плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів погоджені сторонами в Договорі, що відповідає ст.627 ЦК України, яка визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Належних та допустимих доказів, що підтверджують звільнення спірних орендованих місць до суду не надано.

Відповідно до п.6.13 Договору розрахунковим періодом надання місця у тимчасове користування та нарахування плати за тимчасове користування місцем є календарний місяць.

Згідно з п.6.14. Договору плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховується Робочим органом щомісячно та переказуються Рекламорозповсюджувачем не пізніше 20-го числа поточного місяця, виключно на казначейський рахунок у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві (отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/50110005 Код ) для зарахування до цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва, в розмірах, зазначених у рахунках.

Номер казначейського рахунку для переказу плати визначається органами Державної казначейської служби відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі, та вказується у рахунку.

Факт неотримання рахунку не звільняє Рекламорозповсюджувача від здійснення плати.

До суду надано розрахунки коригування, в яких платник - ТОВ "ЦККПСС", опис об`єкта в рахунку: плата за тимчасове користування місцем (-ями) РЗ №30421-12-П-1 Рекламна вивіска на будинку (будівлі), споруді (30750 м2,І) Печерський р-н, бульв.Лесі України, 24, із зазначенням періоду нарахування.

Судом встановлено, що відповідач порушив своє зобов`язання за Договором щодо оплати за місця, надані у користування, а саме, не повністю сплатив платежі, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість за щомісячне користування місцем за Договором у загальному розмірі 18015,87 грн. з 01.07.2019 по 31.10.2021.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню боргу за оренду суд вважає його обґрунтованим та арифметично вірним. Строк оплати боргу є таким, що настав.

Відповідачем доказів оплати заборгованості чи контррозрахунку до суду не надано.

Отже, вимоги по стягненню 18015,87 грн. боргу є такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми боргу, позивачем заявлені до стягнення штраф, пеня, 3% річних та інфляційні.

Щодо пені.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п.7.2. Договору позивач має право застосувати до відповідача штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у термін, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Однак, сторони в п.7.7. договору погодили, що строк позовної давності стягнення штрафних санкцій складає 3 роки та штрафні санкції нараховуються протягом всього строку позовної давності (а.с.17).

Позивачем нараховано пеню за несплату платежів за Договором в розмірі 3357,11 грн. на неоплачену оренду за кожен місяць з 20.12.19 по 17.11.21 (а.с.65-70).

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню пені суд вважає їх обґрунтованими та арифметично вірними, а вимоги по стягненню пені в сумі 3357,11грн. такими, що підлягають задоволенню.

Щодо 3% річних та інфляційних.

Нормами ст.625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані 695,80 грн. 3% річних та 1923,78 грн. інфляційних на недоплачену оренду за кожен місяць з 20.12.19 по 17.11.21 (а.с.60-64).

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню 3% річних та інфляційних суд вважає їх обґрунтованими та арифметично вірними, а вимоги по стягненню 3% річних в сумі 695,80 грн. та 1923,78 грн. інфляційних такими, що підлягають задоволенню.

Щодо штрафу.

В розумінні ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Чинним законодавством не встановлено для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 року у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 року у справі №911/1351/17 та від 25.05.2018 року у справі №922/1720/17).

Отже, одночасне стягнення пені та штрафу за порушення виконання господарських зобов`язань не заборонене чинним законодавством.

Згідно з п.7.3 Договору позивач має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше 1 (одного) місяця, штраф у розмірі 15 % простроченої суми.

Позивачем нараховано штраф у 15% у розмірі 2702,44 грн., проте у прохальній частині позову розмір штрафу зазначено в сумі - 4374,02 грн.

В розрахунку суми штрафу загальна сума 15% штрафу зазначена - 2702,44грн., яка складається із штрафів на недоплачену оренду за кожен місяць з 20.12.19 по 17.11.21 (а.с.59)

Перевіривши відповідний розрахунок штрафу - 15% від сум боргу судом встановлено, що штраф складає 2702,44 грн.

Отже сума штрафу в розмірі 2702,44 грн. нараховано позивачем правомірно та арифметично вірно, та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи, що сумарно 18015,87грн. боргу, 695,80 грн. 3% річних, 1923,78грн. інфляційних, 2702,44 грн. 15% штрафу, 3357,11 грн. пені складають 26695,00 грн., як і зазначено в прохальній частині позову, то суд приходить до висновку, що зазначення 4374,02 грн. штрафу є технічною опискою у позові, у зв`язку з чим не бере цю суму до уваги.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними, відповідачем не спростовані, отже позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-80, 86, 129, 236-238, 240, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженірінг-Будопт Компані" (адреса: 61000, м.Харків, пр-т Науки, 27Б; ) на користь Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (юридична адреса: 01044, м.Київ, вул.Хрещатик, 36; фактична адреса: 04070, м.Київ, Боричів узвіз,8; ; IBAN UA0026001, МФО 899998 у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м.Києві, отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/50110005, ) 26695,00 грн., з яких: 18015,87грн. боргу, 2702,44 грн. 15% штрафу, 695,80 грн. 3% річних, 1923,78 грн. інфляційних, 3357,11 грн. пені, крім того 2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "17" лютого 2022 р.

Суддя К.В. Аріт