ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Справа № 915/1584/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» (юридична адреса: 54001, м. Миколаїв, вул. Соборна, 3/1; поштова адреса: 54034, м. Миколаїв, вул. Кругова, 44; ; адреса електронної пошти: )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Старгруп Компані» (54028, м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 96/2; ; електронна адреса: )

про: стягнення 335000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою вих. № 797/10 від 29.10.2021, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старгруп Компані» заборгованість в розмірі 335000,00 грн. за укладеним в спрощеній формі Договором поставки від 20.04.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що виставлений відповідачем рахунок-фактура № 47 від 20.04.2021 на оплату 112 найменувань товару в асортименті на загальну суму 335000,00 грн., в тому числі ПДВ 55833,33 грн. треба вважати як пропозицію відповідача укласти договір поставки товару. Здійснивши оплату платіжним дорученням № 3734 від 20.04.2021 у повному обсязі, позивач прийняв пропозицію відповідача, тому договір поставки слід вважати укладеним. Вказує, що відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем в частині поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/1584/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 02.12.2021, запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 02.12.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, підготовче засідання у справі відкладено на 11.01.2022.

11.01.2022 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 11.01.2022, в якому позивач підтримує позовні вимоги та не заперечує проти закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11.01.2022, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.02.2022.

03.02.2022 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 03.02.2022, в якому просить розглядати справу за відсутності позивача та його представника.

Поштові відправлення з ухвалою від 03.11.2021 про відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 02.12.2021, ухвалою суду від 11.01.2022 направлені на юридичну адресу відповідача, яка зазначена на сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Надіслані відповідачу копії ухвали суду від 03.11.2021 та ухвали суду від 02.12.2021, від 11.01.2022 повернулись до суду з зазначенням причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила №270).

За змістом п.п. 116, 117 Правил №270 (із змінами та доповненнями), у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 991, 992, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Відповідно до п. 99-2 Правил №270, рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

За правилами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Відповідач не повідомляв суд про зміну місцезнаходження, копії ухвал суду надсилалась судом за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві (яка співпадає із відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань).

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та їх повернення до Господарського суду із відміткою поштового відділення про невручення, суд дійшов висновку, що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, ухвали суду від 03.11.2021, 02.12.2021, 11.01.2022 вважаються врученими відповідачу - в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою про невручення.

Як вбачається з матеріалів справи, копії ухвал суду від 03.11.2021, 02.12.2021 та 11.01.2022 направлялися на електронну адресу позивача та відповідача.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвали Господарського суду Миколаївської області від 03.11.2021, 02.12.2021 та 11.01.2022 були оприлюднені на офіційному веб-порталі судової влади України.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".).

Відповідач явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості щодо поставки відповідачем позивачу товару, а саме: будівельних матеріалів.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Старгруп Компані» виставило Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» рахунок на оплату № 47 від 20.04.2021, згідно якого постачальником значиться - Товариство з обмеженою відповідальністю «Старгруп Компані», покупцем - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД», за Договором постачання, в графі «Товари (роботи, послуги)» зазначено найменування товару (згідно переліку), з визначенням їх кількості, за ціною без ПДВ та сумою без ПДВ. Всього найменувань товару - 112 на суму 335000,00 грн. (а.с.8).

За вказаним рахунком на оплату № 47 від 20.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» з розрахункового рахунку ( НОМЕР_1 ) перерахувало на розрахунковий рахунок ( НОМЕР_2 ) Товариства з обмеженою відповідальністю «Старгруп Компані» 335000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3734 від 20.04.2021, призначення платежу: «за будматеріал зг рах № 47 від 20.04.2021р в т.ч. ПДВ 20% 55833,33 грн.» ( а.с.9).

За твердженням позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» здійснивши оплату за платіжним дорученням №3734 від 20.04.2021 у повному обсязі, прийняло пропозицію відповідача, та товариство вважало договір поставки укладеним. Свої зобов`язання по договору позивач виконав в повному обсязі, проте відповідач в обумовлений строк, та до теперішнього часу поставку не здійснив, грошові кошти не повернув.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія (вимога) №344/05 від 25.05.2021, в якій зазначено, що ТОВ «ДІ КОР-БУД», відповідно до рахунку на оплату № 47 від 20.04.2021 платіжним дорученням № 3734 від 20.04.2021 ТОВ «Старгруп Компані» було оплачено кошти в розмірі 335000,00 грн., у тому числі ПДВ - 55833,33 грн. за поставку товару згідно переліку (рахунок на оплату) 112 позицій. Станом на 25.05.2021 ТОВ «Старгруп Компані» не було поставлено оплачений товар до ТОВ «ДІ КОР-БУД». У зв`язку з чим ТОВ «ДІ КОР-БУД» вимагає до 27.05.2021 поставити оплачений товар, у разі неможливості поставки товару повернути сплачені кошти в розмірі 335000,00 грн., у тому числі ПДВ - 55833,33 грн. (а.с.10).

Вказана претензія (вимога) була направлена 25.05.2021 на електронну адресу відповідача () та поштову адресу з описом вкладення у цінний лист (трек №143), що підтверджується роздруківкою з електронної пошти позивача та копією опису вкладення у цінний лист з накладною №143 ( одержувач: ТОВ «Старгруп Компані»).

За твердженнями позивача, відповідач претензію (вимогу) залишив без задоволення, поставка товару або повернення сплачених позивачем грошових коштів в сумі 335000,00 грн. здійснено не було, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості в загальному розмірі 335000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 202 та 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, а сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно п.1 ч.1 ст. ст. 208 ЦК України провочини між юридичними особами вчиняються у письмовій формі.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи із змісту правовідносин між позивачем та відповідачем, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В частині 2 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (Товари), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного Кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 663 Цивільного Кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Верховий Суд в постанові від 08.02.2019 у справі №909/524/18 зазначає, що правова природа зазначених коштів внаслідок невиконання будь-якою стороною своїх зобов`язань за договором - не змінюється і залишається такою доти, поки сторони двосторонньо не узгодять іншої їх правової природи або не вчинять дій, які змінять правову природу перерахованої суми.

Обумовлені законом підстави для зміни правової природи перерахованих покупцем (позивачем) коштів внаслідок непоставки продавцем (відповідачем) товару, у зв`язку з неотримання ним звернення від покупця щодо місця відвантаження товару - не настали, що тягне за собою правові наслідки, обумовлені часиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України.

При цьому, припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

Тобто частина 2 статті 693 Цивільного кодексу України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права певним шляхом.

Суб?єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ст. 193 ГК України). Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Як встановлено судом, 20.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Старгруп Компані» виставило Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» рахунок на оплату № 47 від 20.04.2021, в якому зазначено: Договір постачання, а також вказано найменування товару (згідно переліку), з визначенням їх кількості, за ціною без ПДВ та сумою без ПДВ. Всього найменувань товару - 112 на суму 335000,00 грн.

За вказаним рахунком на оплату № 47 від 20.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» з розрахункового рахунку ( НОМЕР_1 ) перерахувало на розрахунковий рахунок ( НОМЕР_2 ) Товариства з обмеженою відповідальністю «Старгруп Компані» 335000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3734 від 20.04.2021, призначення платежу: «за будматеріал зг рах № 47 від 20.04.2021р в т.ч. ПДВ 20% 55833,33 грн.».

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що правова природа сплаченої позивачем відповідачу суми коштів в розмірі 335000,00 грн. - є предоплатою, тобто кошти, які попередньо оплачені стороною договору на користь іншої сторони з метою виконання нею своїх зобов`язань (поставки товару).

Отже, фактично між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини з поставки, що є належною підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з повернення грошових коштів.

За твердженням позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю «Старгруп Компані» всупереч умовам договору та рахунку, вимогам чинного законодавства, не було виконано зобов`язань щодо поставки товару вартістю 335000,00 грн. в строк на суму здійсненої позивачем відповідної предоплати, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі вартості фактично передплаченої непоставленої продукції, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, відповідач, в порушення приписів ст.73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність боргу, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимог про стягнення з відповідача 335000,00 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старгруп Компані» (54028, м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 96/2; ; електронна адреса: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» (юридична адреса: 54001, м. Миколаїв, вул. Соборна, 3/1; поштова адреса: 54034, м. Миколаїв, вул. Кругова, 44; ; адреса електронної пошти: ) - 335000,00 грн., а також судовий збір в розмірі 5025,00 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 14.02.2022.

Суддя Н.О. Семенчук