ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022м. ДніпроСправа № 904/5669/21 (187/1753/20)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мартинюка С.В.

за участю секретаря судового засідання Ільєнко В.Ю.

Представники:

Від позивача: Мінгалєєва Н.М., дог. від 04.12.2020, адвокат;

Від відповідача: не з`явився;

Від третіх осіб: представники не з`явились.

Позивач: Загребельний В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом ОСОБА_1 , м. Кам`янське

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ", смт. Курилівка

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Дніпровська районна державна адміністрація Дніпровського району Дніпропетровської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача розпорядник майна боржника ПАТ "Дніпровець" арбітражний керуючий Шистопал П.М., м.Дніпро

про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку

в межах справи №904/5669/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Охорона", м. Дніпро

до боржника Публічного акціонерного товариства "Дніпровець", смт. Курилівка

про визнання банкрутом

ПРОЦЕДУРА

20.12.2020 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровець», третьої особи : Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30.12.2020 було відкрито провадження по справі і призначено підготовче засідання за викликом сторін.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2021 ухвалою суду за клопотанням третьої сторони було замінено Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на правонаступника Дніпровської районної державної адміністрації Дніпровського району Дніпропетровської області.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30.06.2021 підготовче засідання було закрите і призначено справа до судового розгляду на 14.09.2021 року.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2021 цивільну справу за ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровець», третьої особи, яка не заявляє самостійних Дніпровської районної державної адміністрації Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянки передано на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи №187/1753/20 передані до провадження судді Мартинюку С.В., для розгляду в межах справи про банкрутство №904/5669/21.

Ухвалою господарського суду від 09.11.2021 справу №187/1753/20 за позовом ОСОБА_1 , м. Кам`янське до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ", смт. Курилівка, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Дніпровська районна державна адміністрація Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку до розгляду в межах справи №904/5669/21, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

17.11.2021 до господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

18.11.2021 до господарського суду надійшла заява арбітражного керуючого Шистопала П.М. про залучення розпорядника майна ПАТ "Дніпровець" до участі у справі.

Ухвалою господарського суду від 29.11.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача розпорядника майна боржника ПАТ "Дніпровець" арбітражного керуючого Шистопала П.М. Цією ж ухвалою підготовче засідання відкладено на 22.12.2021.

21.12.2021 до господарського суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

22.12.2021 до господарського суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, в задоволенні клопотання відповідача - відмовлено, відкладено підготовче засідання на 12.01.2022.

11.01.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.01.2022 від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення по суті спору. В прохальній частині даних пояснень ОСОБА_2 просить суд витребувати докази у Дніпровської РДА Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду від 12.01.2022 в задоволенні клопотання ОСОБА_2 відмовлено, цією ж ухвалою закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 02.02.2022.

21.01.2022 до господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У судових засіданнях здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 02.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при спробі належним чином виготовити Технічну документацію землеустрою та подальшого присвоєння кадастрового номеру з подальшою реєстрацію Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, належна, вказана виш земельна ділянка, що належить позивачеві на праві приватної власності, внесена до Статутного фонду ОСОБА_3 закритого акціонерного товариства "Дніпровець" (яке в подальшому переіменовано в Публічне акціонерне товариство "Дніпровець") та на земельну ділянку виготовлено та зареєстровано Державний акт на право приватної власності серія ЯМ № 870551 від 29.12.2012 року, кадастровий номер :01:001:0378, на загальну площу - 0,7201 га.

Підставою для виготовлення вищезазначеного державного акту були: розпорядження голови РДА від 20.09.2011 № 535-р-11; розпорядження голови РДА від 19.09.2012 № 833-р-12; постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 та від 04.10.2012.

Позивач зазначає, що вищезазначені документи скасовані, а отже є підстави для скасування Державних актів на право власності на земельну ділянку.

Позивач вважає, що наявність двох державних актів на право власності на одну і ту ж земельну ділянку за ним та ПАТ "Дніпровець", порушує його конституційне права щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном, оскільки відповідач чинить перепони в користуванні земельною ділянкою.

Позиція відповідача

22.12.2021 до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позов, в задоволенні позовних вимог просить відмовити з посиланням на те, що відповідно до установчого договору про створення і діяльність Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" (в подальшому - ПАТ "ДНІПРОВЕЦЬ") вирішено створити Сільськогосподарське риболовецьке закрите акціонерне товариство "ДНІПРОВЕЦЬ". Засновниками акціонерного товариства виступили громадяни України за списком згідно з Додатком №1 (в тому числі - ОСОБА_1 ); ВАТ "ДНІПРОЕНЕРГО"; ТОВ "ПРОМТОВАРИ"; КСРП "ПРИДНІПРОВЕЦЬ". Укладеним установчим договором від 23.12.99р. визначено основні питання діяльності СР ЗАТ "ДНІПРОВЕЦЬ" - предмет та цілі діяльності, правова характеристика товариства, статутний фонд, органи управління та контролю тощо. Засновники в порядку викупу акцій зобов`язувались внести до статутного фонду: ВАТ "ДНІПРОЕНЕРГО" - майно та нематеріальні активи в сумі 6891520,00 грн. у вигляді прямої інвестиції в обмін на корпоративні права; КСРП "ПРИДНІПРОВЕЦЬ" - майно в сумі 389765,00 грн.; ТОВ "ПРОМТОВАРИ" - майно та кошти в сумі 100000,00 грн.; фізичні особи - право приватної власності на земельні ділянки та кошти в сумі 2465243,00 грн.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 згідно з укладеним установчим договором виступив засновником СР ЗАТ "ДНІПРОВЕЦЬ" і в якості внеску до статутного фонду передав, а акціонерне товариство набуло право власності на земельну ділянку на території Курилівської селищної ради Петриківського району. Дніпропетровської області загальною площею - 5,0867 га, з них: ріллі - 4,3666 га та корма угідь - 0,7201 га (кормові угіддя).

Відповідно, право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку припинилося, а СР ЗАТ "ДНІПРОВЕЦЬ" набуло право власності на вказану земельну ділянку. В свою чергу, ОСОБА_1 набув право власності на випущені товариством акції. За таких обставин, ЗАТ "ДНІПРОВЕЦЬ" на законних підставах набуло право власності на земельну ділянку на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області загальною площею - 5,0867 га, з них: ріллі - 4,3666 га та корма угідь - 0,7201 га (кормові угіддя), яка передана ОСОБА_1 у власність товариства в якості внеску до статутного фонду в порядку викупу акцій.

01.02.2022 до господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.

Позиція третьої особи - 4:

11.01.2022 до господарського суду від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позиція третіх осіб 1-3

Треті особи не скористались своїм процесуальним правом на подання пояснень по справі.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Предметом доказування по даній справі є законність Державних актів, наявність порушеного права позивача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Позивачу на праві приватної власності належать земельні ділянки, що розташовані на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту), загальною площею - 5,0867 га, з них: ріллі - 4,3666 га та корма угідь - 0,7201 га (кормові угіддя).

Право власності на зазначену вище земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73, який виданий на підставі рішення Курилівської селищної ради народних депутатів № 5-5-3/ХХІІ від 25.03.1999.

28.09.2020 позивач звернувся до проектної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою з метою розроблення та виготовлення кадастрового номеру на належну позивачеві земельну ділянку, що розташовану на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області загальною площею - 0,7201 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За результатами розгляду заяви позивача Міськрайонним управлінням у Петриківському районі та у м. Кам`янське відділу у Петриківському районі Головного управлінь Держгеокадастру у Дніпропетровської області листом №3-710/0-0.191-704/152-20 від 11.12.2020 року повідомлено, що земельні ділянки також одночасно обліковуються на праві приватної власності за ПАТ "Дніпровець".

Право власності за ПАТ "Дніпровець" посвідчено державним актом на право власності серія ЯМ № 8870551 від 29.12.2012 року.

Підставою для виготовлення зазначеного вище Державного акту на право власності СР ЗАТ "Дніпровець" (ПАТ "Дніпровець") слугували наступні документи: розпорядження голови Петриківської РДА від 20.09.2011 року № 535-р-11; розпорядження голови Петриківської РДА від 19.09.2012 року № 833-р-12; постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 року та від 04.10.2012 року справа № 2а/0470/11198/12.

На момент звернення позивачем із позовом, документи, які слугували підставою для виготовлення та видачі СР ЗАТ "Дніпровець" вищевказаних державних актів на право власності на земельну ділянку, а саме: розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 19.09.2012 р. № 833-р-12 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству "Дніпровець" скасовано, що підтверджується 1) постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2012 р. у справі № 2а/0470/4323/12; 2) Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 р. у справі № 2а/0470/4323/12; 3) Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року у справі № 2а/0470/14427/12; 4) Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 року у справі №804/17320/14; 5) Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 року у справі №804/12930/14; 6) Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2015 р. справа № К/800/68371/14; 7)Постановою Дніпропетровського апеляційним адміністративного суду від 11.06.2014 року у справі № 2а/0470/4316/12; 8) Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2014 року у справі № К/800/36817/14; 9) Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2015 р. у справі № 8014/17313/14; 10) Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі № 23н-14/2а/0470/11198/12; 11) Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області від 07.04.2015 року у справі № 804/12684/14.

Відповідно до установчого договору про створення і діяльність Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ" (в подальшому - ПАТ "ДНІПРОВЕЦЬ") вирішено створити Сільськогосподарське риболовецьке закрите акціонерне товариство "ДНІПРОВЕЦЬ". Засновниками акціонерного товариства виступили громадяни України за списком згідно з Додатком 1 (в тому числі, ОСОБА_1 ); ВАТ "ДНІПРОЕНЕРГО"; ТОВ "ПРОМТОВАРИ"; КСРП "ПРИДНІПРОВЕЦЬ". Укладеним установчим договором визначено основні питання діяльності СР ЗАТ "ДНІПРОВЕЦЬ" - предмет та цілі діяльності, правова характеристика товариства, статутний фонд, органи управління та контролю тощо.

Засновники в порядку викупу акцій зобов`язувались внести до статутного фонду: ВАТ "ДНІПРОЕНЕРГО" - майно та нематеріальні активи в сумі 6891520,00 грн. у вигляді прямої інвестиції в обмін на корпоративні права; КСРП "ПРИДНІПРОВЕЦЬ" - майно в сумі 389765,00 грн.; ТОВ "ПРОМТОВАРИ" - майно та кошти в сумі 100000,00 грн.; фізичні особи - право приватної власності на земельні ділянки та кошти в сумі 2465243,00 грн.

Рішенням господарського суду від 04.10.2010 по справі №К39/140-10 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , відповідача-1: Сільськогосподарського риболовецького Закритого акціонерного товариства "Дніпровець", відповідача-2: Колективного сільськогосподарського риболовецького підприємства "Придніпровець", відповідача-3: Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго", відповідача-4:Товариство з обмеженою відповідальністю "Промтовари" про визнання недійсним установчого договору від 23.12.1999 року про створення і діяльність сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства „Дніпровець", статуту зазначеного товариства з урахуванням наступних змін та доповнень, та ліквідацію сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства „Дніпровець".

13.02.2014 рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/8877/13, залишеним в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.08.2015, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до публічного акціонерного товариства "Дніпровець" про визнання частково недійсним Установчого договору Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець" від 23.12.1999, в частині внесення фізичними особами, у кількості 477 осіб, в статутний фонд Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець" права приватної власності позивачів на земельні ділянки, визнання частково недійсним Статуту Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець", в частині передання фізичними особами, у кількості 477 осіб, права приватної власності позивачів на земельні ділянки.

Установчий договір Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець" був предметом оскарження по вищезазначеним справах, в результаті судового розгляду, його недійсним визнано не було.

В матеріалах справи відсутні докази приймання -передачі земельної ділянки позивачем, в якості оплати акцій відповідача.

В той же час, наявність державних актів на право власності на одну і ту ж земельну ділянку за позивачем та ПАТ "Дніпровець", порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Частинами першою, другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне.

В обґрунтування заяви про застосування строків позовної давності, відповідач наголошує, що оскільки Державний реєстр речових прав на нерухоме майно є публічно доступним, тому позивач міг довідатись про реєстрацію за ПАТ "Дніпровець" права власності на оскаржувану земельну ділянку ще у 2014 році. Крім того, позивач був учасником судових справ господарського суду у сфері корпоративних відносин, а саме № К39/140-10 та № 904/8877/13, а тому мав бути вчасно обізнаний про ймовірне порушення своїх прав.

Рішенням господарського суду від 04.10.2010 по справі №К39/140-10 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , відповідача-1: Сільськогосподарського риболовецького Закритого акціонерного товариства "Дніпровець", відповідача-2: Колективного сільськогосподарського риболовецького підприємства "Придніпровець", відповідача-3: Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго", відповідача-4: Товариство з обмеженою відповідальністю "Промтовари" про визнання недійсним установчого договору від 23.12.1999 року про створення і діяльність сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства „Дніпровець", статуту зазначеного товариства з урахуванням наступних змін та доповнень, та ліквідацію сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства „Дніпровець".

13.02.2014 рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/8877/13, залишеним в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.08.2015, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до публічного акціонерного товариства "Дніпровець" про визнання частково недійсним Установчого договору Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець" від 23.12.1999, в частині внесення фізичними особами, у кількості 477 осіб, в статутний фонд Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець" права приватної власності позивачів на земельні ділянки, визнання частково недійсним Статуту Сільськогосподарського риболовецького закритого акціонерного товариства "Дніпровець", в частині передання фізичними особами, у кількості 477 осіб, права приватної власності позивачів на земельні ділянки.

Господарським судом при розгляді вищезазначених справ не визнано недійсним установчий договір відповідача. Позивачем до матеріалів справи було надано постанову про закриття кримінального провадження від 06.12.2005, з мотивувальної частини якої вбачається, що голова КСРП "Дніпровець" Коровкін А.М. шляхом зловживання службовими обов`язками в січні 2000року, без згоди власників земельних ділянок, зареєстрував установчий договір ЗАТ "Дніпровець", відповідно до якого 472 власника передали земельні ділянки до установчого фонду підприємства 2409 га землі.

Господарський суд враховує, що преюдиційне значення для господарського суду має вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

В матеріалах господарської справи відсутній вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили щодо факту вчинення кримінального правопорушення, натомість, міститься постанова від 06.12.2005 про закриття кримінального провадження. Обставини, викладені в її мотивувальній частині не є преюдиціальними для даної справи, і повинні встановлюватись судом за загальними правилами доказування у господарському процесі.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази проведення відповідної експертизи для спростування підпису позивача в додатку до установчого договору. За таких обставин, господарський суд доходить висновку, що установчий договір між позивачем і відповідачем є чинним.

Позивач по даній справі є акціонером ЗАТ "Дніпровець" (т.1, а.с.227).

В той же час, учасниками справи не надано доказів (відповідного акту приймання -передачі) передачі земельної ділянки позивачем, в якості оплати акцій відповідача. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази переходу права власності від позивача до відповідача на земельну ділянку загальною площею 5,0867га., тому суд доходить до висновку, що умови установчого договору в частині передачі земельної ділянки позивачем відповідачу в якості формування статутного фонду, виконані не були. Таким чином, позивач не позбувся, а відповідач не набув право власності на земельну ділянку площею 5,0867га., оформлену державним актом ДП №73 від 19.05.1999.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18) зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову не відповідає вимогам закону.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це, особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 359/2012/15-ц (провадження № 14-101цс18).

Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Але для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19) зазначила, що порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", вжитих у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення його цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.

За змістом норм в частинах третій, четвертій та п`ятій статті 267 Цивільного кодексу України, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Водночас позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, враховуючи право позивача згідно за приписом частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин. Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з вимогою про захист порушеного права.

Суд має право надати особі (визнати право на) судовий захист порушеного права за сукупності таких умов: особа (позивач) навела поважні, на її думку, причини пропуску позовної давності при зверненні до суду за захистом порушеного права, вказавши на конкретні обставини, які об`єктивно перешкоджали їй звернутися за захистом порушеного права у межах позовної давності, та надала суду докази, що підтверджують існування цих обставин (стаття 74 ГПК України); суд за результатами оцінки доказів, наданих на підтвердження цих обставин, встановив їх існування та дійшов висновку про їх об`єктивний характер і, відповідно, про існування поважних причин пропуску позовної давності при зверненні позивача за захистом порушеного права.

За відсутності будь-якої з наведених умов суд не має права визнавати існування поважних причин пропуску позовної давності у спірних правовідносинах, надавати у зв`язку з цим особі (позивачу) судовий захист порушеного права та задовольняти відповідні вимоги.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності при зверненні за захистом порушеного права у спорі у справі про банкрутство, стороною якого є боржник, суди мають виходити з їх об`єктивного, а не суб`єктивного характеру, тобто з обставин, які підтверджують ці причини та вказують на існування об`єктивної перешкоди для боржника своєчасно звернутися за захистом порушеного права.

Тому, вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позовної давності у спірних правовідносинах, суд з огляду на положення статті 13 Цивільного кодексу України ("Межі здійснення цивільних прав") має враховувати добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом усього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами, особливості їх нормативного регулювання: надані сторонам права та покладені на них обов`язки тощо.

Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Господарський суд констатує, що за наявності судових процесів щодо оскарження установчого договору відповідача, в яких позивач був учасником, він, за умови прояву розумної обачності, міг довідатися про можливе порушення його прав. Проте, позивач не обмежений проміжком часу, протягом якого він має звернутись до відповідних органів з метою реєстрації прав на земельну ділянку, також позивач не має обов`язку щодо перевірки наявності реєстрації прав власності відповідача на спірні земельні ділянки. Крім того, суд бере до уваги, що позивач є фізичною особою, яка не має відповідного штату працівників та спеціалістів у галузі права, які б могли здійснювати відповідний моніторинг. Таким чином, суд вважає зазначені обставини такими, що робили своєчасне пред`явлення позову утрудненим та свідчать про об`єктивність перешкоди для звернення за захистом порушеного права у межах позовної давності, а відповідно і є поважними причинами пропуску цього строку.

Отже, саме з листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 11.12.2020, позивач достеменно довідався про наявність перешкод для реєстрації земельної ділянки, через Державний акт серії ЯМ №870551 від 29.12.12.

Таким чином, позовні вимоги Позивача щодо визнання недійсними та скасування державного акта серія ЯМ № 870551 від 29.12.2012р. про право власності на земельні ділянки за СР ЗАТ "Дніпровець", є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а порушені права позивача підлягають захисту.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВЕЦЬ", смт. Курилівка, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Дніпровська районна державна адміністрація Дніпровського району Дніпропетровської області, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача розпорядник майна боржника ПАТ "Дніпровець" арбітражний керуючий Шистопал П.М., м.Дніпро про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та припинення права власності на земельну ділянку- задовольнити.

Визнати недійсним та припинити державний акт на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,7201га, серії ЯМ №870551 від 29.12.2012, кадастровий номер - :01:001:0368, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00083, виданого Сільськогосподарському риболовецькому закритому акціонерному товариству "Дніпровець" (переіменований на ПАТ "Дніпровець") на підставі Розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 19.09.2012 № 833-р-12 "Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки", постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2012 у справі №2а/0470/11198/12, номер запису про право:5128212 від 21.03.2014.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровець" (51840, Дніпропетровська область, Петриківський район, смт. Курилівка, вул. Гагаріна, б. 6; ідентифікаційний номер юридичної особи 30593910) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України

Повний текст рішення складено 14.02.2022.

Суддя С.В. Мартинюк