ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року м.Дніпро Справа № 904/1644/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Зелецькому Р.Р.

Представники сторін:

від позивача: Крапівцева О.О., довіреність № 8598-К-Н-О від 10.11.2021 р., адвокат;

представник апелянта в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання про відкладання розгляду справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 року (суддя Кеся Н.Б.) у справі № 904/1644/19

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме"

про стягнення 198 313 216, 74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №И114Г/С від 20.11.2006 року в розмірі 198 313 216,74 грн., з яких - 79911947,14 грн. заборгованість за кредитом; 78 826 261,21 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 39 575 008,39 грн. пеня за порушення грошового зобов`язання, яка утворилась станом на 12.04.2019 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 року у справі №904/1644/19 позов задоволено.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №И114Г/С від 20.11.2006 року в розмірі 198 313 216, 74 грн. з яких: 79 911 947, 14 грн. заборгованість за кредитом; 78 826 261, 21 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 39 575 008, 39 грн. пеня за порушення грошового зобов`язання.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 672 350, 00 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Імме" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 року по справі № 904/1644/19 в частині надмірно стягнених 153 592, 63 грн. пені скасувати, та відмовити у позові в цій частині.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що до ухвалення незаконного рішення призвів неправильний розрахунок пені, який завищено на 153 592,63 грн.

Вищезазначене не є визнанням боргу як в частині надмірно стягнених коштів так і в цілому, а лише відображає позицію відповідача щодо того, що навіть якщо вважати належними, достовірними та допустимими докази, що надані Банком, то все одно розрахунок пені - завищено.

Також апелянт посилається на те, що судом проігноровано те, що ряд доказів не відповідають вимогам ГПК України (зокрема, але не виключно ряд документів, що подані з позовною заявою взагалі не засвічені, тож не могли братись до уваги при вирішенні справи.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 р. по справі № 904/1644/19 в частині надмірно стягнених 153 592,63 грн. в якості пені.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 року у справі №904/1644/19, розгляд справи призначено в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: проспект Дмитра Яворницького, будинок № 65, м. Дніпро, 49000 (зала судового засідання №207) на 07.02.2022 об 09:00.

В судове засідання відповідач не з`явився, надавши до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано вявленим РНК коронавірусу covid-19.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був обізнаний про час та місце розгляду справи, оскільки апеляційна скарга подана саме відповідачем, і він мав можливість і обов`язок відстежувати рух справи безпосередньо через офіційний сайт судової влади в мережі інтернет або на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки ухвала суду не була вручена у зв`язку з відмовою її отримання.

Крім того, про обізнаність відповідача із датою слухання справи свідчить і клопотання про відкладення розгляду справи, з якого вбачається обізнаність із датою слухання справи.

Вирішуючи питання щодо поважності причини неявки, колегія суддів враховує, що як зазначив у клопотанні представник ТОВ «Імме» адвокат Удовицький Є.М., договір про надання правової допомоги був укладений між ним та ТОВ « Імме» 31.01.2022 року, а 01.02.2022 року адвокат отримав позтивний тест на коронавірус, що виключає можливість його участі у судовому засіданні 07.02.2022 року.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга від імені відповідача подана представником ТОВ « Імме» В.В.Целіком на підставі довіреності, виданою адвокату Целіку В.В. (а.с. 19-20 т. 4).

16.12.2021 року інший представник ТОВ «Імме» - Є.Ю.Німак ознайомився з матеріалами справи ( а.с. 11 т.4) на підставі наданої йому довіреності.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у разі відсутності представника з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні господарський суд має виходити з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Наведені відповідачем обставини в обґрунтування причин неявки представника у судове засідання не можуть бути визнані судом поважними, адже не є об`єктивно непереборними. Відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому колегія суддів зазначає, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на вищезазначені обставини, з урахуванням наявності інших представників відповідача, та можливість взяти участь у справі шляхом самопредставництва, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Позивачем Акціонерним товариством Комерційний Банк « Приватбанк» надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими.

В судовому засіданні 07.02.2022 року представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заявки Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" на отримання короткострокової позики від 07.06.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК") та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" 20.11.2006 року укладено кредитний договір №И114Г/С (а.с. 43-50 т.1) про надання невідновлючальної кредитної лінії з лімітом 84000000,00 грн зі строком повернення 20.11.2011року .

До вказаного кредитного договору сторонами неодноразово укладались додаткові угоди, зокрема: додаткові угоди №1 від 20.11.2006 року, №2 від 20.02.2008 року, №3 від 07.11.2008 року, №4 від 10.11.2008 року, №5 від 11.12.2008 року, № 6 від 29.12.2008 року, № 7 від 30.12.2008 року, б/н від 16.09.2009 року, №8 від 25.03.2010 року, №9 від 20.10.2010 року, №10 від 25.03.2011 року разом з додатком № 1, №11 від 29.04.2011 року, №12 від 05.01.2012 року разом з додатком №1 до неї, № 13 від 15.02.2013 року разом з додатком №1 до неї, №14 від 18.03.2014 року разом з додатком №1 від 18.03.2014 року, №15 від 04.04.2016 року (а.с. 51-88 т.1).

Вказаними додатковими угодами змінювались сума кредиту, його ціль, строк/графік його повернення, стати відсотків та їх розмір тощо.

Додатковою угодою №14 від 18.03.2014 року до кредитного договору №И114Г/С від 20.11.2006 року (арк.с. 78-87 Т.1), зміст договору викладений у новій редакції.

Відповідно до п. 1.1. Договору (в редакції додаткової угоди №14 від 18.03.2014 року до кредитного договору И114Г/С від 20.11.2006 року) банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно п. А.1. цього Договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2. цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2. цього Договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни. Невідновлювана кредитна лінія (далі - "кредит") надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів, рахунки яких відкриті у Банку.

Пунктами А.1, А.2. Договору (в редакції додаткової угоди №14 від 18.03.2014 року до кредитного договору №И114Г/С від 20.11.2006 року) передбачено, що вид кредиту - відновлювана кредитна лінія з лімітом кредитування 85221225,00 грн на поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. А.6. Договору (в редакції додаткової угоди №14 від 18.03.2014 року до кредитного договору №И114Г/С від 20.11.2006 року) за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 11 (одинадцять) % річних.

Згідно із п. А.7. Договору (в редакції додаткової угоди №14 від 18.03.2014 року до кредитного договору №И114Г/С від 20.11.2006 року) у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 22 (двадцять два) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

За змістом пункту А.3. Договору (в редакції додаткової угоди №14 від 18.03.2014 року до кредитного договору И114Г/С від 20.11.2006 року) термін повернення кредиту 11.03.2041 року.

Пункт А.8. Договору (в редакції додаткової угоди №14 від 18.03.2014 року до кредитного договору №И114Г/С від 20.11.2006 року) передбачає, що датою сплати процентів є 25-е число кожного поточного місяця, починаючи з 25.01.2041 року, якщо інше не передбачене п. 7.3. цього Договору. У випадку несплати процентів у зазначений термін вони

вважаються простроченими.

15.12.2006 року на підставі попередньої вимоги ТОВ "ІММЕ" на видачу кредиту від 11.12.2006 року, платіжного доручення №1 від 15.12.2006 року, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" перераховано позичальнику кредитний транш у розмірі 84000000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 (Довгострокові кредити в поточну діяльність, що надані суб`єктам господарювання) та розрахунком заборгованості (арк.с. 89 Т.1).

В подальшому видача кредиту відбувалась, в тому числі на підставі відповідних попередніх вимог ТОВ "ІММЕ" на видачу кредиту, зокрема, від 07.03.2013 року, 12.03.2013 року, 14.03.2013 року, 15.03.2013 року, 19.03.2013 року, 20.03.2013 року, 21.03.2013 року, 22.03.2013 року, 25.03.2013 року, 26.03.2013 року, 27.03.2013 року, 05.04.2013 року, а також розрахункових документів: меморіальний ордер №В0504L012У від 29.04.2011 року, платіжні доручення № ВОА32ВЕВКQ від 12.03.2013 року, № ВО872В6DZЕ від 12.03.2013 року, № ВО873В6Е3І від 13.03.2013, № ВО874В6Е8R від 14.03.2013 року, №INС28В026М від 18.03.2013 року, №INС20В02ВD від 20.03.2013 року, № ВО871В6ЕQУ від 21.03.2013 року, № РLH42В00F7 від 22.03.2013 року, № ВОА32ВЕFZ1 від 22.03.2013 року, № РLH46В00N7 від 26.03.2013 року, № РLH47В00О4 від 27.03.2013 року, № РLH48В00Т9 від 28.03.2013 року, № ВОJ95В7FХ0 від 05.04.2013 року, № ВОSО4В3Q6D від 04.02.2015 року, що узгоджується із відомостями, зазначеними у долучених до цієї позовної заяви виписці по рахунку № НОМЕР_1 (Довгострокові кредити в поточну діяльність, що надані суб`єктам господарювання) та розрахунку заборгованості.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ" із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №И114Г/С від 20.11.2006 року станом на 12.04.2019 року в розмірі 198 313 216,74 грн. (79 911 947,14 грн. заборгованість за кредитом; 78826261,21 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 39 575 008,39 грн. пеня за порушення грошового зобов`язання), позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" посилався на невиконання відповідачем грошових зобов`язань за Кредитним договором №И114Г/С від 20.11.2006 року.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як боржник неналежним чином виконав свої зобов`язання перед Позивачем за кредитним договором, що є підставою для стягнення заборгованості, процентів за користування кредитом та пені за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідач оскаржує рішення суду лише в частині надмірно стягнених 153 592, 63 грн. пені, то саме в цій частині колегія суддів здійснює апеляційний перегляд рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та розміру стягнутих сум з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи і не спростовано відповідачем, 15.12.2006 року на підставі попередньої вимоги ТОВ "ІММЕ" на видачу кредиту від 11.12.2006 року, платіжного доручення №1 від 15.12.2006 року, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" перераховано позичальнику кредитний транш у розмірі 84 000 000,00 грн.

Таким чином, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свій обов`язок щодо надання кредиту виконало, перерахувавши на поточний рахунок ТОВ "ІММЕ" кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_1 (арк.с. 141-250 Т.1, арк.с. 1-47 Т.2).

Разом з цим, відповідач, у порушення свого обов`язку, передбаченого п.п.2.2.13 п.2.2 Договору щодо щомісячного направлення не менше ніж 100% від загального обсягу надходжень від господарської діяльності на поточний рахунок у Банку, не виконав, внаслідок чого станом на 12.04.2019 утворилась заборгованість за кредитом у сумі 79 911 947,14 грн.

Згідно з пунктом 2.2.2. Договору Відповідач взяв на себе обов`язок сплатити проценти за користування кредитом відповідно до пунктів 4.1., 4.2., 4.3. цього Договору.

За змістом п. 4.1. Договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пунктами 1.2., 2.2.3., 2.2.16., 2.2.17., 2.3.2.. 2.4.1. цього Договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6. цього Договору.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що відповідно до ст. 212 ЦК України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених пунктами 1.2., 2.2.3., 2.2.16., 2.2.17., 2.3.2.. 2.4.1. цього Договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7. цього Договору.

Як вказано вище, відповідно до п.А.6. Договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 11 (одинадцять) % річних.

Згідно із п. А.7. Договору у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 22 (двадцять два) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

За змістом п. 2.2.3. Договору відповідач зобов`язався повернути кредит у терміни, встановлені пунктами 1.2., 2.2.16., 2.2.17., 2.3.2. цього Договору.

Пунктом 4.11 Договору визначено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої істанції обгрунтовано стягнув на користь позивача 78 826 261,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

При цьому, відповідач ані розмір заборгованості за кредитом, ані розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, не оспорював.

У пункті 5.1 Договору сторони визначили, що у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.2 цього Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2 цього Договору, винагороди, передбаченої п.п. 2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6 цього Договору Позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу.

Оскільки відповідач порушив терміни повернення кредиту та сплати відсотків, відповідно до п. 5.1. Договору станом на 12.04.2019 року позивачем була нарахована пеня у розмірі 39 575 008,39 грн. за період з 26.07.2018 року по 12.04.2019 року, яку обгрунтовано стягнув суд першої інстанції.

Частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження позовних вимог щодо стягнення пені, позивачем надано відповідний розрахунок ( а.с. 48-74 т. 2), який перевірений судом, і даний розрахунок визнаний таким, що відповідає умовам договору.

Натомість відповідач, посилаючись на завищення розміру стягнутої пені на 153 592,63 грн., у свою чергу жодних доказів на їх спростування не надав, як і контррозрахунку розміру пені.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта про неправильність розрахунку стягнутої пені, а тому, у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 року у справі № 904/1644/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14.02.2022року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік