ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 року м. Дніпро Справа № 904/9415/13

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Кузнецов В.О., Парусніков Ю.Б.,

секретар судового засідання Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021р. (із включенням заперечень на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2021р.) у справі № 904/9415/13

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради, м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 10 582 578,99 грн. за договором купівлі-продажу природного газу

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2021р. (суддя - Назаренко Н.Г., м. Дніпро) поновлено Комунальному підприємству "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради пропущений строк для подачі скарги на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Призначено розгляд скарги у засіданні на 02.11.2021р. Зобов`язано учасників провадження у справі вчинити певні дії.

Поновлюючи строк для подачі скарги на дії державного виконавця, місцевий господарський суд виходив з того, що наведені скаржником обставини в обґрунтування підстав для поновлення строку є поважними.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021р. (повний текст складено - 05.11.2021р., суддя - Назаренко Н.Г., м. Дніпро) задоволено скаргу Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Скасовано постанову від 24.11.2015р. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунках із спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), відкритих у ПАТ "Державний ощадний банк України", Філія - Дніпропетровське обласне управління та знято арешт з грошових коштів на рахунках № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), відкритих у ПАТ "Державний ощадний банк України", Філія - Дніпропетровське обласне управління.

Задовольняючи скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту з цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження". Боржником не надано до суду доказів того, що як на момент винесення постанови, так і на момент звернення зі скаргою до суду державному виконавцеві було відомо про номери рахунків зі спеціальним режимом використання. Відсутні також докази повідомлення виконавця банком про спеціальний режим використання цих рахунків. Разом з цим, з огляду на статус рахунків, суд дійшов висновку, що наявні підстави для скасування постанови від 24.11.2015р. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунках із спеціальним режимом використання та зняття арешту з грошових коштів на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 , відкритих у ПАТ "Державний ощадний банк України", Філія - Дніпропетровське обласне управління. Судом не прийнято заперечення стягувача щодо суперечностей в заяві скаржника, як такі, що не підтверджені належними доказами (доказів отримання скарг від боржника на одну постанову державного виконавця із зазначенням різних дат їх отримання стягувачем суду не надано).

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2021р. та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021р.; відмовити Комунальному підприємству "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради у поновленні пропущеного строку для подачі скарги на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а скаргу Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради на дії (бездіяльність) державного виконавця при виконанні рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2014р. у справі № 904/9415/13 залишити без розгляду.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржувані ухвали постановлені судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права;

- місцевий господарський суд поновив скаржнику пропущений строк для подання скарги на дії державного виконавця, зазначивши про те, що скаржник постанову від 24.11.2015р. отримав лише 08.10.2021р. Разом з тим, суд залишив поза увагою те, що доказів отримання саме 08.10.2021р. оскаржуваної постанови боржником до скарги не додано. За твердженням боржника арешт рахунків фактично блокує господарську діяльність та підготовку до опалювального сезону боржника. Однак, з часу винесення постанови державного виконавця - 24.11.2015р. пройшло шість років, і боржник весь цей час здійснював господарську діяльність та забезпечував опалювальний сезон. Боржник не довів які поважні причини завадили йому дізнатися про арешт рахунків раніше;

- боржник звернувся до місцевого господарського суду зі скаргою на дії органу ДВС поза межами строків, встановлених для оскарження, без поважних на те причин;

- боржник у скарзі не зазначив та не надав суду доказів його звернення до органу ДВС та надання останньому документального підтвердження, що рахунки боржника, зазначені у скарзі, мають спеціальний режим використання.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що в аналогічній справі ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2021р. у справі № 904/6217/19 за скаргою КП "Павлоградтеплоенерго" на дії державного виконавця з огляду на статус рахунків (рахунки зі спеціальним режимом використання), було скасовано постанову від 24.09.2020р. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунки із спеціальним режимом використання та знято арешт з грошових коштів на даних рахунках. Арешт рахунків із спеціальним режимом використання порушує права та охоронювані законом інтереси боржника та суперечить чинному законодавству. Рахунки зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 , відкриті у ПАТ "Державний ощадний банк України", Філія - Дніпропетровське обласне управління, на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 1082 від 03.12.2008р. "Про затвердження порядків зарахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання зазначених коштів і здійснення контролю за їх витрачанням у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення". Виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження"). Оскільки після численних звернень арешт знято не було, боржник був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних інтересів.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021р. скасувати, у задоволенні заяви КП "Павлоградтеплоенерго" відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Державним виконавцем не порушено вимоги Закону, а підстави для визнання протиправною бездіяльність Відділу відсутні.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021р. для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Вечірко І.О., судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.01.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021р. (із включенням заперечень на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2021р.) у справі № 904/9415/13.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2022р. розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 09.02.2022р.

У зв`язку із відпусткою судді Верхогляд Т.А. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 07.02.2022р. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів, за результатом якої визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді Кузнецов В.О., Парусніков Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2022р. задоволено клопотання Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради про участь в судовому засіданні 09.02.2022р. в режимі відеоконференції з Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України свого представника в судове засідання не направив, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні 09.02.2022р. представник позивача надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, а представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

09.02.2022р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2014р. у справі № 904/9415/13 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" основний борг в розмірі 8 735 034,62 грн., пеню в розмірі 710 070,09 грн., інфляційні втрати в розмірі 35 529,50 грн., 3 % річних в розмірі 242 028,64 грн., 7 % штрафу в розмірі 859 916,14 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 68 820,00 грн.

27.01.2014р. Господарським судом Дніпропетровської області на виконання зазначеного рішення видано наказ.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі заяви стягувача 24.11.2015р. прийнято постанову про арешт коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні № 49448343, згідно якої накладений арешт на грошові кошти, що належать боржнику - КП "Павлоградтеплоенерго" та містяться на відкритих рахунках в установах банків, у тому числі, Філії - Дніпропетровському обласному управлінні АТ "Ощадбанк", а також на рахунки, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Визначено уповноваженими банками, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств теплоенергетики та їх відокремлених підрозділів - Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" та Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк".

Разом із скаргою на дії державного виконавця відповідачем надано до суду копії довідок філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" № 1304 від 27.11.2009р., № 55 від 15.09.2009р., № 4/608 від 24.10.2016р., які свідчать, що рахунки № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) є поточними рахунками зі спеціальним режимом використання, відкриті відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання удосконалення схем розрахунків за використану електроенергію та природний газ" № 1082 від 03.12.2008р. (із змінами та доповненнями).

Відповідач вважає, що накладення арешту на рахунки зі спеціальним режимом використання порушує його права, що стало підставою для звернення відповідача (боржника) до суду із скаргою на дії державного виконавця.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які учасники провадження у справі посилаються в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про наступне.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 339 ГПК України).

Відповідно до ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій (ч. 1). Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч. 2).

Як вбачається із матеріалів даної справи, до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга відповідача (боржника) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій відповідач просив поновити пропущений строк на подання скарги, скасувати постанову головного державного виконавця Нещадима І.С, від 24.11.2015р. у зведеному виконавчому провадженні № 49448343 в частині накладення арешту на рахунки із спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), відкриті у філії - Дніпропетровському обласному відділенні ПАТ "Державний ощадний банк України".

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця відповідач зазначив, що в аналогічній справі № 904/6217/19 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2021р. за скаргою КП "Павлоградтеплоенерго" на дії головного державного виконавця з огляду на статус рахунків (рахунки із спеціальним режимом використання), було скасовано постанову від 24.09.2020р. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунки із спеціальним режимом використання та знято арешт з грошових коштів на даних рахунках. При зверненні до філії - Дніпропетровського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" із заявою про знаття арешту з рахунків із спеціальним режимом використання відповідачем було отримано постанову по зведеному виконавчому провадженню № 49448343 від 24.11.2015р. про накладення арешту в тому числі на грошові кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 . Скаржник зазначає, що вказану постанову він отримав лише 08.10.2021р.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо дати отримання відповідачем (боржником) оскаржуваної постанови державного виконавця від 24.11.2015р. у зведеному виконавчому провадженні № 49448343.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи наведені боржником обставини, суд першої інстанції в ухвалі від 22.10.2021р. у даній справі дійшов правомірного висновку про наявність підстав для поновлення строку для подачі скарги на дії державного виконавця.

Зміст поданої відповідачем (боржником) скарги на дії державного виконавця свідчить про необхідність з`ясування обставин, пов`язаних із наявністю підстав для скасування арешту грошових коштів на рахунках із спеціальним режимом використання на час подачі скарги.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд відхиляє заперечення апелянта на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2021р. щодо поновлення відповідачу строку для подачі скарги на дії державного виконавця та призначення її для розгляду.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 ст. 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час розгляду скарги судом першої інстанції) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 24.11.2015р.) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 24.11.2015р.) забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання" (2633-15), статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику" (575/97-ВР), та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання наказів Господарського суду Дніпропетровської області № 9/280 від 16.12.2003р., № 904/9415/13 від 27.01.2014р., № 904/2826/14 від 01.08.2014р., 24.11.2015р. державним виконавцем Нещадимом Іваном Сергійовичем було винесено постанову про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах відносно Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго".

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 24.11.2015р.) державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час розгляду скарги судом першої інстанції) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Абзацом 2 п. 9.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в України в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.04.2004р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004р. за № 377/8976 передбачено, що виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця, судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час розгляду скарги судом першої інстанції) не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Таким чином, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, як на час винесення постанови державного виконавця від 24.11.2015р., так і на час звернення відповідача (боржника) із скаргою на дії державного виконавця законодавством було встановлено прямий обов`язок банку, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, щодо визначення статусу коштів та рахунку, на якому вони знаходяться. Знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, та повідомлення виконавця про цільове призначення рахунку боржника є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час розгляду скарги судом першої інстанції).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час розгляду скарги судом першої інстанції) виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі послався на наявність довідок філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" № 1304 від 27.11.2009р., № 55 від 15.09.2009р., № 4/608 від 24.10.2016р., згідно з якими рахунки відповідача № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 є поточними рахунками зі спеціальним режимом використання, відкриті відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання удосконалення схем розрахунків за використану електроенергію та природний газ" № 1082 від 03.12.2008р. (зі змінами та доповненнями).

При цьому, суд першої інстанції правомірно зазначив, що матеріали справи не містять доказів повідомлення банком державного виконавця про спеціальний режим використання рахунків, на які накладено арешт, боржником не надано до суду доказів того, що державному виконавцеві було відомо про статус зазначених рахунків.

Разом із тим, встановивши зазначені обставини суд прийшов до необґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування постанови державного виконавця від 24.11.2015р. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти із спеціальним режимом використання лише з огляду на статус цих рахунків.

Необхідно зазначити, що маючи інформацію від ВАТ "Державний ощадний банк України" про відкриття рахунків із спеціальним режимом використання (довідки від 15.01.2009р. та 27.11.2009р.) боржник не повідомив державного виконавця про наявність таких рахунків та необхідність зняття з них арешту.

На необхідність отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020р. у справі № 905/361/19.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що арешт рахунків із спеціальним режимом використання порушує права та охоронювані законом інтереси боржника та суперечить чинному законодавству не можуть бути взяті до уваги апеляційним господарським судом, оскільки державний виконавець не отримав доказів документального підтвердження статусу спірних рахунків, а відповідач не позбавлений права звернутися в будь-який час до державного виконавця із заявою про зняття арешту на грошові кошти на рахунках боржника, які мають спеціальний режим використання.

Слід звернути увагу, що арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів на рахунку боржника у банківській установі, якщо рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані вищенаведені норми Закону України "Про виконавче провадження" щодо неправомірності дій державного виконавця з накладення арешту на рахунки боржника. В зв`язку з чим, суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив скаргу відповідача на дії державного виконавця та скасував постанову від 24.11.2015р. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунках із спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 , відкритих у ПАТ "Державний ощадний банк України", Філія - Дніпропетровське обласне управління та зняв арешт з грошових коштів на вказаних рахунках.

За змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються я на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції допустив невірне застосування норм матеріального і процесуального права. В зв`язку з чим, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає наведеним вимогам ст. 236 ГПК України, що частково підтверджує обґрунтованість доводів апеляційної скарги.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги шляхом скасування ухвали суду першої інстанції від 02.11.2021р., у задоволенні скарги боржника на дії державного виконавця слід відмовити. Заперечення скаржника на ухвалу місцевого господарського суду від 22.10.2021р. щодо поновлення відповідачу строку для подачі скарги на дії державного виконавця та призначення її до розгляду відхилені судом апеляційної інстанції з підстав, зазначених у даній постанові.

3.5. Розподіл судових витрат.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу та ухвалює нове рішення, ним здійснюється розподіл судових витрат за правилами визначеними ст. 129 ГПК України. Понесені скаржником судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторони в рівних частинах.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021р. у справі № 904/9415/13 - скасувати.

Відмовити у задоволенні скарги Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради № 913 від 12.10.2021р. на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Стягнути з Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 135,00 грн. витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 14.02.2022р.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ В.О. Кузнецов

Суддя _________________ Ю.Б. Парусніков