ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1142/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання: Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

- від позивача: Федоркін А.В., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА №115634 від 15.11.2021; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000833 від 01.12.2017 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юніверсал" (Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коростень Постач" (Житомирська область, м. Коростень)

про стягнення 122598,74 грн

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

ТОВ "Агро-Юніверсал" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ТОВ "Коростень Постач" 122598,74 грн, з яких 99000,00 грн передоплати за товар, 2339,01 грн неустойки за порушення строків поставки товару, 18600,00 грн штрафу у розмірі 10 % від вартості непоставленого товару, 2359,73 грн процентів за користування чужими коштами та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення погодженої умови, передбаченої п. 3.1 договору поставки № 405 від 21.09.2021, не поставив товар та не повернув попередньої оплати.

Ухвалою від 28.10.2021 господарський суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду на 25.11.2021 о 11:30 (а. с. 50).

Ухвалою від 25.11.2021 господарський суд відклав підготовче засідання на 22.12.2021 о 12:00 постановив направити копії ухвали на електронні адреси сторін та адресу реєстрації засновника і керівника відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (а. с. 62).

З метою надання можливості відповідачу надіслати, за наявності, відзив на позов, ухвалою від 22.12.2021 господарський суд продовжив термін підготовчого провадження у справі по 26.01.2022; призначив підготовче засідання суду на 06.01.2022 об 11:30 (а. с. 70).

Ухвалою від 06.01.2022 господарський суд закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду по суті на 26.01.2022 о 10:00 (а. с. 77).

Ухвалою від 26.01.2022 господарський суд призначив засідання на 15.02.2022 о 10:00; витребував у позивача оригінал договору поставки № 405 від 21.09.2021, укладений між сторонами, для огляду в засіданні суду (а. с. 85).

В засіданні суду в режимі відеоконференції представник позивача зазначив про незмінність позовних вимог.

Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив; правом на подання відзиву не скористався про дату і час засідання суду повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчать відповідні трекінги відстеження поштової кореспонденції, отримані за електронними запитами суду із офіційного сайту Укрпошти (а. с. 67, 68; 81 - 83; 97,98).

За ч. 9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Подання заяв по суті справи є правом учасників процесу (ч.4ст.161 ГПК України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.1997 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач не скористався правами, передбаченими ст.165 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в засіданні суду в режимі відеоконференції повноважного представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини справи та зміст спірних правовідносин.

21.09.2021 між ТОВ "Агро-Юніверсал" (покупець, позивач) та ТОВ "Коростень Постач" (постачальник, відповідач) укладено договір поставки № 405 від 21.09.2021 (далі - договір) (а. с. 11,12), відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язується на умовах даного договору поставити товар відповідно до специфікації до даного договору (далі - товар), а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором, згідно з рахунком - фактурою.

Найменування, кількість та асортимент товару визначається специфікацією (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору вартість товару визначається постачальником в рахунку-фактурі та специфікації до даного договору.

Згідно з п. 3.1 договору поставка партії товару здійснюється на наступних умовах: товар має бути поставлений постачальником протягом 3 (трьох) календарних днів з дати отримання попередньої оплати. Постачальник своїми силами поставляє товар на склад покупця розташований за адресою: Україна, Житомирська область, с. Глибочиця, вул. Польова, буд. 3. Доставка товару здійснюється краном-маніпулятором постачальника на об`єкт визначений в п. 3.1.1 даного договору.

Товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем з моменту передачі товару безпосередньо покупцю або повноважному представнику покупця відповідно до накладної. Повноважним представником покупця є особа, яка має оригінал довіреності на отримання товару зі заповненими обов`язковими реквізитами первинного документа.

Факт передачі товару підтверджується видатковою накладною (складською накладною), підписаною представником покупця (п. 3.3 договору).

Пунктом 4.1 договору погоджено такі умови оплати: 50% від загальної вартості товару протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання специфікації до договору. Решту 50 % від загальної вартості товару протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання товару на складі покупця.

Згідно з специфікацією № 1, що є додатком № 1 до договору, відповідач зобов`язався поставити товар: "Ємність металева 86000 літрів "Залізнодорожна цистерна 86 м.куб" (біметалл. всередині нержавіюча сталь 5 мм. зовні сталь чорна 8 мм. пропарена, чиста, люк 600 мм, кран 100 мм. ложементи)" (далі - товар) на загальну суму 155000,00 грн; крім того, вказано про послуги з вантажних перевезень на суму 10000,00 грн (а. с.13).

В матеріалах справи є рахунок на оплату № 115/09 від 21.09.2021 на вказані суми (а. с. 14).

Позивач повністю виконав свою частину зобов`язань за договором, оплативши за ємність металеву 99000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 487 від 21.09.2021 (а. с. 15).

Однак, відповідачем протягом 3 (трьох) календарних днів, з дати отримання попередньої оплати не було виконано умов договору та не поставлено товар, не повернуто оплаченої суми.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено письмову вимогу від 29.09.2021 №28, в якій позивач вимагав від відповідача виконання своїх зобов`язань за договором та сплатити заборгованість у розмірі 99000,00 грн (а. с. 16 - 18). Вимогу направлено на юридичну адресу відповідача: Україна, 11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Шевченка, буд. 27/1, поштовим відправленням № 599, яке повернуто на адресу позивача з поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а. с. 19 - 21).

Станом на дату подачі позовної заяви, відповідач не здійснив поставку товару відповідно до договору; здійсненої позивачем передплати у сумі 99000,00 грн не повернув, що стало підставою для звернення за захистом порушеного права до суду.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1,2 ст. 193 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно - правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання обов`язку (ч.1 ст.175 ГК України).

Беручи до уваги зміст правовідносин, які склалися між сторонами, та характер взятих ними зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору поставки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець - прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1,2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. (Така правова позиція викладена у постановах КГС у складі Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №912/2275/17, від 30.07.2018 у справі №904/4899/18).

Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно з положеннями чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані).

Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

У відповідності із ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення 99000,00 грн попередньої оплати.

Згідно з специфікацією № 1, що є додатком № 1 до договору, відповідач зобов`язався поставити товар: "Ємність металева 86000 літрів "Залізнодорожна цистерна 86 м.куб" (біметалл. всередині нержавіюча сталь 5 мм. зовні сталь чорна 8 мм. пропарена, чиста, люк 600 мм, кран 100 мм. ложементи)" (далі - товар) на загальну суму 155000,00 грн; крім того, вказано про послуги з вантажних перевезень на суму 10000,00 грн (а. с. 13).

В матеріалах справи є рахунок на оплату № 115/09 від 21.09.2021 на вказані суми (а. с. 14).

Позивач повністю виконав свою частину зобов`язань за договором, оплативши за ємність металеву 99000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 487 від 21.09.2021 (а. с. 15).

Авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані).

Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Станом на дату розгляду справи відповідач доказів поставки товару та повернення попередньої оплати позивачу не надав.

Зважаючи на викладені обставини, відповідач зобов`язаний сплатити (повернути) позивачу попередню плату у сумі 99000,00 грн.

4. Щодо вимоги позивача про стягнення 2339,01 грн неустойки та 18600,00 грн штрафу за порушення строків поставки товару.

Згідно з п. 6.1 договору у випадку порушення постачальником строків поставки товару відповідно до пункту 3.1.1 даного договору, постачальник сплачує постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожен день прострочки. У випадку порушення строку поставки більше ніж на 2 календарних дні постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10 % від вартості не поставленого товару.

Вартість товару згідно з специфікацією №1 до договору становить 155000,00 грн без ПДВ. Таким чином, повна вартість товару відповідно до договору та специфікації №1 з урахуванням ПДВ - становить 155000 + 20 % ПДВ = 186000,00 грн, в тому числі, 31000,00 грн ПДВ.

Судом встановлено, що строк виконання зобов`язання настав 27.09.2021, зважаючи на умову погоджену сторонами у п. 3.1.1 договору.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України також зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 № 543/96-ВР (зі змінами) платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, суд вважає, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені в цій частині.

Зважаючи на визначений судом початок строку виконання зобов`язання, судом проведено розрахунок пені самостійно за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій" та встановлено її розмір у сумі 2079,12 грн.

З огляду на викладене, задоволенню підлягає 18600,00 грн штрафу та пеня у сумі 2079, 12 грн.

В частині заявленої пені у розмірі 259,89 грн. слід відмовити за безпідставністю нарахування.

5. Щодо обгрунтованості позову в частині стягнення 30% річних в розмірі 2359,73 грн згідно з розрахунком позивача (а. с. 5).

У п. 6.2 договору зазначено, що сторони, керуючись ст. 693 ЦК України домовилися, що якщо постачальник, який одержав суму попередньої оплати за товар, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховується процент у розмірі 30% річних від дня одержання суми попередньої оплати від покупця до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Згідно із ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця (ч. 3. ст. 693 ЦК України).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Виходячи із положень зазначених норм, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 30% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", судом встановлено його правильність.

Тому задоволенню підлягає 30 % річних у сумі 2359,73 грн.

6. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Матеріали справи не містять заперечення відповідача проти позовних вимог; доказів повернення попередньої оплати за товар у сумі 99000,00 грн. та мирного врегулювання спору.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на суму 99000,00 грн попередньої оплати за товар; 2079,12 грн неустойки; 18600,00 грн штрафу; 2359,73 грн процентів за користування чужими коштами; в задоволенні позову в частині стягнення 259,89 грн неустойки слід відмовити.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, ч. 9 ст. 129 ГПК України унормовано, що зокрема, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на іншу сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем умови п. 3.1 договору поставки № 405 від 21.09.2021 щодо поставки товару та не повернення попередньої оплати, судовий збір покладається на відповідача.

Щодо інших судових витрат, зазначених у позовній заяві, представник позивача в засіданні суду в режимі відеоконференції усно повідомив про відсутність намірів щодо їх стягнення.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коростень Постач" (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Шевченка, буд. 27/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юніверсал" (12403, Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця, вул. Польова, буд. 3, )

- 99000,00 грн попередньої оплати за товар;

- 2079,12 грн неустойки;

- 18600,00 грн штрафу;

- 2359,73 грн процентів за користування чужими коштами;

- 2270,00 грн судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 259,89 грн. неустойки.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.02.22

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - позивачу на електронну адресу:

3 - відповідачу на електронну адресу:

4 - ОСОБА_1 АДРЕСА_1