номер провадження справи 28/151/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 Справа № 908/3159/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Ініній І.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ТРАНСТЕХНОЛОДЖИ» (49012, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 25, офіс 4; адреса представника адвоката: 49000, м. Дніпро, вул. Богомаза, буд. 196/85)

до відповідача державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133)

про стягнення заборгованості,

за участю представників:

від позивача Омелян О.О., адвокат свідоцтво №2342 від 12.07.2021;

від відповідача Жабровець О.І., самопредствавництво;

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ТРАНСТЕХНОЛОДЖИ» з позовом до відповідача державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» про стягнення 4.037.749,10 грн з яких, 4.027.487,28 грн основного боргу, 10.261,82 грн 3% річних.

Підставою для звернення з позовом зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого товару в рамках договору поставки №53-121-01-21-10322 від 31.05.2021, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4.027.487,28 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання, позивач, приймаючи до уваги положення ст. 625 ЦК України, нарахував до стягнення 3% річних за період прострочення з 29.09.2021 по 29.10.2021 (31 день). Також позивачем зазначено про понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30.000,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/151/21. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.11.2021.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.11.2021 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ТРАНСТЕХНОЛОДЖИ» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 908/3159/21 з використанням власних технічних засобів.

11.11.2021 до суду від державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.11.2021 задоволено заяву державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

16.11.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що по-перше, відповідно до пункту 3.2 договору, оплата за товар, поставлений відповідно до п.1.1 договору, здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позивачем невірно визначено строки оплати поставленого товару. По-друге, вимога позивача про стягнення 10261,82 грн. 3 % річних з відповідача не підлягає задоволенню, оскільки строк оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ не настав, відповідно грошове зобов`язання з оплати суми ПДВ не є простроченим та на нього не здійснюється нарахування 3% річних. По-третє, заперечив проти витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн., вважає їх необґрунтованими та непропорційними, оскільки завищено складність справи, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 126 ГПК України.

В судовому засіданні 30.11.2021 оголошено перерву в підготовчому провадженні до 20.12.2021 об 14 год. 00 хв. Судове засідання ухвалено проводити в режимі відеоконференції.

15.12.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, аналогічна відповідь на відзив надійшла поштою 15.12.2021. Позивач свої доводи обґрунтовує тим, що факт отримання продукції відповідачем підтверджується: видатковою накладною №67 від 16.07.2021 на суму 1419859,20 грн., товарно-транспортною накладною № 67 від 16.07.2021; видатковою накладною № 69 від 23.07.2021 на суму 1.047.379,20 грн.; товарно-транспортною накладною № 69 від 23.07.2021; видатковою накладною № 68 від 30.07.2021 на суму 1.560.248,88 грн.; товарно-транспортною накладною № 68 від 30.07.2021. Згідно приписів п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 4.5 договору поставки №53-121-01-21-10322 від 31.05.2021 було складено податкову накладну № 2 від 16.07.2021, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 05.08.2021, податкову накладну № 4 від 23.07.2021, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 04.08.2021, податкову накладну № 6 від 30.07.2021, яка була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі податкових накладних 10.08.2021. Також зазначив, що погашення боргу відповідачем не здійснювалось. Щодо надання професійної правничої допомоги вказав, що відшкодування такої допомоги здійснюється в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами; подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом; розподіл судових витрат відповідно до ст. 129 ГПК України. На підставі вище викладеного, позивач отримав професійну правничу допомогу, розмір витрат яких дорівнює складності справи, підготовці процесуальних документів та витраченому часу. Також просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

20.12.2021 на електронну адресу суду надішли від відповідача заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просив суд прийняти до розгляду надані заперечення. Обґрунтовуючи заперечення, вказав, що відповідно до п. 1, 3 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами зазначив, що відповідач має право подати заперечення щодо розподілу (співмірності) судових витрат. Також вказав, що при наявності заперечень відповідача, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Із наданих позивачем документів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу вбачаються ознаки штучного збільшення обсягу правничої допомоги та розміру витрат на її надання, що унеможливлює встановлення наявності підстав для визначення вартості послуг (робіт) з надання професійної правничої допомоги у справі у розмірі 30.000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.12.2021 підготовче провадження закрито, судове засідання з розгляду по суті призначено на 17.01.2022. Судове засідання ухвалено проводити в режимі відеоконференції.

17.01.2022 об 14 год. 00 хв. судове засідання не відбулося у зв`язку із виникненням технічних проблем: відсутністю доступу позивача до сайту Судова влада.

Ухвалою суду від 17.01.2022 відкладено розгляд справи по суті на 20.01.2022 Судове засідання ухвалено проводити в режимі відеоконференції.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням представниками позивача та відповідача власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку «Еasycon. Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, що викладені у позові та відповіді на відзив. Зазначив, що додаткові докази понесення судових витрат на правничу допомогу будуть надані суду в установлений законом строк.

Представник відповідача підтримав свої заперечення, що викладені в заявах з процесуальних питань. Просив в позові відмовити.

В судовому засіданні 20.01.2022 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

31.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Транстехнолоджи» (постачальник, позивач у справі) та Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки товару № 53-121-01-21-10322 (далі договір).

За умовами п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити товар згідно зі специфікацією (позиції № № 1- 54), викладеною у п. 1.1 договору, на загальну суму 4.028.388,00 грн.

Згідно з п. 1.2 договору строк поставки визначено червень-жовтень 2021 року.

У п. 3.1 договору визначено, що вартість товару складає 3.356.990,00 грн, крім того ПДВ 20% - 671.398,00 грн, разом 4.028.388,00 грн.

Пунктом 3.2 договору встановлено, оплата за товар, поставлений відповідно до п. 1.1 договору, здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDP - вул. Промислова, 133, м. Енергодар, Запорізька область (склад №2). Вантажоодержувач ЗВ ВП «Складське господарство».

Пунктом 6.1 договору встановлено, що приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до вимог СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанія».

Пунктом 12.1 договору встановлено, що договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 18 місяців з моменту його підписання.

28.07.2021 сторони підписали додаткову угоду №1 до договору поставки, якою внесли зміни щодо вартості позицій 6, 8, 10, 11, 13, 15, 18, 20, 22, 25, 27, 28, 29, 30, 35, 36, 42, 43, 44, 47, 48, 52 та найменування позицій 22 пункту 1.1 договору №53-121-01-21-10322 від 31.05.2021, виклавши в новій редакції. Також пункт 1.4 виклали в новій редакції. Пункт 3.1 договору виклали в наступній редакції: вартість договору без ПДВ складає 3 356.239,40 грн, крім того ПДВ 671.247,88 грн., разом 4.027.487,28 грн.

На виконання договору постачальник поставив покупцю в період з 16.07.2021 по 30.07.2021 товар на загальну суму 4.027.487,28 грн, що підтверджується:

- видатковою накладною №67 від 16.07.2021 на суму 1.419.859,20 грн;

- видатковою накладною №69 від 23.07.2021 на суму 1.047.379,20 грн;

- видатковою накладною №68 від 30.07.2021 на суму 1.560.248,88 грн.

Факт отримання відповідачем обумовленого договором товару (з урахуванням внесених змін додатковою угодою №1) підтверджується товарно-транспортними накладними.

На оплату отриманого поставленого товару відповідачу були виставлені наступні рахунки: №56 від 16.07.2021 на суму 1.419.859,20 грн, №58 від 23.07.2021 на суму 1.047.379,20 грн, №57 від 30.07.2021 на суму 1.560.248,88 грн.

На суми поставленого товару з ПДВ позивачем виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкові накладні.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару не виконав.

Невиконання відповідачем зобов`язань за договором №53-121-01-21-10322 від 31.05.2021 стало підставою для звернення з позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини є господарськими та врегульовані договором поставки товару №53-121-01-21-10322 від 31.05.2021.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У частині 1 ст. 175 ГК України закріплено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до п. 3.2 договору розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту постачання товару, визначеного а п. 1.1 даного договору.

За умовами п. 3.3 договору оплата покупцем частини вартості товару в розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

В даному випадку строк оплати вартості товару погоджено сторонами в п. 3.2 договору шляхом визначення конкретного терміну оплати протягом 60 календарних днів з моменту поставки, а вказівка у п. 3.3 договору на оплату частини вартості товару в розмірі суми ПДВ після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) є лише умовою здійснення такої оплати, яка здійснюється у строк, визначений п. 3.2 договору, про що прямо зазначено в п. 3.3 договору. При цьому суд зауважує, що така умова оплати пов`язана саме з реєстрацією податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних та не потребує надання доказів здійснення такої реєстрації.

Матеріали справи свідчать про виконання позивачем зобов`язань щодо поставки товару в період з 16.07.2021 по 30.07.2021, який узгоджений сторонами в договорі поставки №53-121-01-21-10322 від 31.05.2021 на загальну суму 4.027.487,28 грн.

Отже, на момент звернення позивача з позовом в даній справі (29.10.2021) строк оплати вартості поставленого товару настав.

За фактом поставки товару постачальник виписав податкові накладні, які зареєстровані постачальником у Єдиному реєстрі податкових накладних в межах строку оплати вартості товару, про що свідчать відповідні квитанції.

Враховуючи викладене, строк оплати вартості послуг у розмірі суми ПДВ слід визначати так само, як і для оплати вартості товару, оскільки на дату настання строків оплати товару податкові накладні вже були виписані та зареєстровані постачальником.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Таким чином, заперечення відповідача за первісним позовом щодо настання строку оплати вартості послуг в частині суми ПДВ судом спростовані.

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати товару, не надав, суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення заборгованості у розмірі 4.027.487,28 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 10.261,82 грн за період з 29.09.2021 по 29.10.2021 (31 день).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми законодавства вбачається, що три проценти річних є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, тобто три проценти річних не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов`язань, які можуть бути узгоджені сторонами, оскільки ця норма законодавства є імперативною. Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Факт порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання доведений наявними матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 10.261,82 грн за період з 29.09.2021 по 29.10.2021 (31 день) є правильним та виконаним з дотриманням вказаних норм права, тому вимоги позивача щодо стягнення 3% річних у розмірі 10.261,82 грн судом задовольняються.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив спростовані наведеними вище обставинами справи та нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу судом не розглядалося та буде вирішено після надання позивачем додаткових доказів.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ТРАНСТЕХНОЛОДЖИ» до відповідача державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» про стягнення 4.037.749,10 грн задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код 19355964) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ТРАНСТЕХНОЛОДЖИ» (49012, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 25, офіс 4, ідентифікаційний код 43041878) 4.027.487,28 грн (чотири мільйони двадцять сім тисяч чотириста вісімдесят сім грн. 28 коп.) основного боргу, 10.261,82 грн (десять тисяч двісті шістдесят одну грн. 82 коп.) 3% річних, 60.566,24 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят шість грн. 24 коп.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 14 лютого 2022 року.

Суддя О.В. Федорова