ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 Справа № 904/7082/21
за позовом Приватного акціонерного товариства "Великоолександрівський автопарк", смт. Велика Олександрівка

до Фізичної особи-підприємця Ткаченко Вікторії Вікторівни, м. Дніпро

про визнання недійсним договору

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Главацький А.І.

Представники:

від позивача не з`явився

відповідач Ткаченко В.В.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Великоолександрівський автопарк" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ткаченко Вікторії Вікторівни (далі - Відповідач) про визнання недійсним договору про надання консультацій у сфері економіко-управлінського забезпечення господарської діяльності № 20/2019 від 01.10.2019.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні спірного договору було порушено право товариства, яке здійснюється через орган управління товариством - загальні збори акціонерів, на прийняття рішення про надання згоди на вчиненні значного правочину або про попереднє надання згоди на вчиненні такого правочину у випадках, передбачених статтею 70 Закону України «Про акціонерні товариства», та правочину вчиненого із заінтересованістю у випадках, передбачених статтею 71 цього Закону, надане загальним зборам пунктом 22 частини 2 статті 33 Закону № 514.

Крім того, обґрунтовуючи заявлені вимоги Позивач стверджує, що спірний правочин був укладений від імені товариства т.в.о. директора ОСОБА_2., рішення про призначення якого на відповідну посаду визнано недійсним рішенням Господарського суду Херсонської області по справі № 923/50/20 від 08.07.2020 року. Таким чином, Позивач вважає, що особа, яка уклала спірний правочин від імені товариства не мала необхідного обсягу повноважень на його вчинення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заву Відповідач проти заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що на час укладення спірного правочину, згідно даних Єдиного реєструю юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником ПАТ "Великоолександрівський автопарк" був ОСОБА_2., а отже, останній був уповноважений на укладення відповідного договору. Крім того, Відповідач зазначив, що з боку товариства мало місце наступне схвалення такого правочину, що підтверджується актами приймання наданих послуг.

Відносно доводів позовної заяви щодо віднесення спірного договору до значних правочинів, Відповідач зазначив, що оскільки статут Позивача не визначає розмір відсотку для значного правочину, а ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» як верхню межу називає 25% від активів, то ОСОБА_2. як керівник Позивача не мав обмежень на підписання актів надання послуг, вартість за якими не перевищувала 25 % від активів товариства.

Крім того, Відповідач зазначив, що Позивачем надано фінансову звітність товариства за 2018 рік, а спірний правочин укладено в 2019 році.

Щодо посилань Позивача на наявність заінтересованості Відповідача у вчиненні спірного правочину, останній зазначив, що на час його укладення сума послуг була невідома.

Позивачем заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, яке мотивовано наявністю сумнівів в існуванні спірного договору станом на дату його укладення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2021 призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документа, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі на час проведення дослідження зупинено.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року зобов`язано Позивача здійснити попередню оплату вартості експертизи на підставі відповідного рахунку експертної установи.

07.12.2021 року від Позивача надійшли пояснення, за змістом яких останній зазначив про обмежені фінансові можливості для оплати експертного дослідження та вказав на недоцільність проведення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою від 09.12.2021 року суд поновив провадження у справі та призначив її до розгляду в підготовчому засіданні на 23.12.2021 року.

В підготовчому засіданні 23.12.2021 року оголошено перерву до 20.01.2022 року.

Ухвалою від 20.01.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в засіданні на 03.02.2022 року.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судовому засіданні підтримав заперечення по суті заявленого позову, які викладені у відзиві.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 03.02.2022 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, оголосивши стислий зміст вимог позивача, заслухавши зміст заперечень відповідача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2019 року між Суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Ткаченко Вікторією Вікторівною (далі Виконавець, Відповідач) та Публічним акціонерним товариством «Великоолександрівський автопарк» (далі Замовник, Позивач) укладено договір про надання консультацій у сфері економіко-управлінського забезпечення господарської діяльності № 20/2019 (надалі - Договір).

Від імені Замовника договір підписано тимчасово виконуючим обов`язки директора ОСОБА_2.

Згідно п. 1.1. Договору Замовник замовляє, а Виконавець приймає на себе зобов`язання з якісного і своєчасного надання Замовнику Послуг, а Замовник зобов`язується приймати та своєчасно оплачувати належним чином надані Послуги.

Послуги для цілей цього Договору - це сукупність послуг, що полягають у наданні консультацій у сфері економіко-управлінського забезпечення господарської діяльності, включаючи, але не обмежуючись:

- консультування з будь-яких економіко-управлінських питань, які виникають у зв`язку з діяльністю Замовника;

- дослідження кон`юнктури ринку;

- консультування з питань комерційної діяльності і керування;

- проведення аналізу цін, встановлення рівня мінімальних та максимальних цін на ринку щодо робіт, послуг, товарів, що надає та/або розповсюджує Замовник (надалі - Товар);

- проведення роботи по збору статистичних даних стосовно визначення попиту на Товар Замовника;

- маркетинговий аналіз ринку та ефективного менеджменту щодо Товару Замовника;

- просування Товару Замовника в регіонах, погоджених із Замовником;

- виконання інших дій, які Сторонами будуть визнані необхідними і узгодженими.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що сторони досягли згоди, що вартість Послуг Виконавця, наданих у зв`язку з виконанням предмету цього Договору, визначається на погодинній основі, виходячи з вартості 1 години роботи Виконавця, Вартість однієї години Виконавця складає 2500 грн.

Згідно п. 3.2. Договору за погодженням Сторін до оплачуваного Замовником часу включається весь час, витрачений Виконавцем на виконання Послуг для Замовника, При цьому Сторони погодили, що облік оплачуваного часу починається з моменту початку зустрічі/телефонної розмови Сторін щодо отримання від Замовника інформації по суті замовлення, а закінчується моментом передачі Замовнику результатів виконання замовлення.

В рамках зазначеного договору Відповідачем виставлено для оплати Позивачем рахунки-фактури № 71/2019 на суму 118 003,35 грн., № 72/2019 на суму 15 000,00 грн., № 73/2019 на суму 89 795,00 грн., № 74/2019 на суму 105 000,00 грн.

Стонами підписано Акти приймання наданих послуг № 11/2019 від 01.11.2019 на суму 118 003,35 грн., № 12/2019 від 01.11.2019 на суму 15 000,00 грн., № 13/2019 від 01.12.2019 на суму 89 795,00 грн., № 14/2019 від 31.12.2019 на суму 105 000,00 грн. Від імені Замовника (Позивача) акти підписано тимчасово виконуючим обов`язки директора ОСОБА_2.

Звертаючись із вимогою про визнання недійсним договору № 20/2019 від 01.10.2019 року, Позивач стверджує, що зазначений правочин укладено без дотримання вимог ст.ст. 70, 71 Закону України «Про акціонерні товариства» щодо необхідності отримання згоди на укладення значного правочину та правочину, щодо якого є заінтересованість, а також, без наступного схвалення такого правочину товариством, що є підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

Здійснивши оцінку зазначених доводів, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення заявленого позову, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Статтею 204 ЦК України встановлюється презумпція правомірності правочину, яка означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом як порушеного права, так і охоронюваного законом інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Отже, відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16.

Акціонерне товариство - це господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями (ст. 3 Закону України "Про акціонерні товариства").

Відповідно до ст.ст. 32, 33 Закону України "Про акціонерні товариства" загальні збори є вищим органом акціонерного товариства, які можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства.

Статтею 160 ЦК України встановлено, що в акціонерному товаристві може бути створена наглядова рада акціонерного товариства, яка здійснює контроль за діяльністю його виконавчого органу та захист прав акціонерів товариства.

Відповідно до ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Статутом акціонерного товариства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення правочину до значного правочину. У разі неприйняття наглядовою радою рішення про надання згоди на вчинення значного правочину питання про вчинення такого правочину може виноситися на розгляд загальних зборів. Якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про надання згоди на вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради. Рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій. Рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості. Якщо на дату проведення загальних зборів неможливо визначити, які значні правочини вчинятимуться акціонерним товариством у ході поточної господарської діяльності, загальні збори можуть прийняти рішення про попереднє надання згоди на вчинення значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більш як одного року з дати прийняття такого рішення, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної сукупної вартості. При цьому залежно від граничної сукупної вартості таких правочинів повинні застосовуватися відповідні положення частини другої цієї статті. Вимоги до порядку вчинення значного правочину, передбачені цією статтею, застосовуються як додаткові до інших вимог щодо порядку вчинення певних правочинів, передбачених законом або статутом акціонерного товариства. Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину.

За змістом положень ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства», рішення про надання згоди на вчинення правочину, щодо вчинення якого є заінтересованість (далі - правочин із заінтересованістю), приймається відповідним органом акціонерного товариства згідно з цією статтею, якщо ринкова вартість майна або послуг чи сума коштів, що є предметом правочину із заінтересованістю, перевищує 1 відсоток вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства. Статутом акціонерного товариства може бути встановлене нижче граничне значення, а також можуть встановлюватися додаткові випадки віднесення правочину до правочину із заінтересованістю. Таке рішення може містити перелік умов проекту правочину, які можуть змінюватися за рішенням виконавчого органу акціонерного товариства під час вчинення правочину із заінтересованістю. У разі відсутності такого переліку умови правочину не можуть відрізнятися від умов проекту, наданого відповідно до частини четвертої цієї статті. Особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, може бути будь-яка з таких осіб: 1) посадова особа органу акціонерного товариства або її афілійовані особи; 2) акціонер, який одноосібно або спільно з афілійованими особами володіє принаймні 25 відсотками голосуючих акцій товариства, та його афілійовані особи (крім випадків, коли акціонер прямо або опосередковано володіє 100 відсотками голосуючих акцій такого акціонерного товариства); 3) юридична особа, в якій будь-яка з осіб, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини, є посадовою особою; 4) інші особи, визначені статутом акціонерного товариства. Особа, визначена у частині другій цієї статті, вважається заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, якщо вона: 1) є стороною такого правочину або здійснює контроль над юридичною особою, яка є іншою стороною правочину; 2) отримує винагороду за вчинення такого правочину від акціонерного товариства (посадових осіб акціонерного товариства) або від особи, яка є стороною правочину; 3) внаслідок такого правочину набуває майно; 4) бере участь у правочині як представник або посередник (крім представництва акціонерного товариства посадовими особами). Рішення про надання згоди на вчинення правочину із заінтересованістю приймається більшістю голосів членів наглядової ради, які не є заінтересованими у вчиненні правочину (далі - незаінтересовані члени наглядової ради), присутніх на засіданні наглядової ради. Якщо на такому засіданні присутній лише один незаінтересований член наглядової ради, рішення про надання згоди на вчинення правочину із заінтересованістю приймається таким членом одноосібно. Статутом акціонерного товариства може встановлюватися вимога про присутність усіх або більшості незаінтересованих членів наглядової ради на засіданні наглядової ради, на якому розглядається питання про надання згоди на вчинення правочину із заінтересованістю. Рішення про надання згоди на вчинення правочину із заінтересованістю виноситься на розгляд загальних зборів акціонерів, якщо: 1) в акціонерному товаристві не створена наглядова рада; 2) всі члени наглядової ради є заінтересованими у вчиненні правочину; 3) ринкова вартість майна або послуг чи сума коштів, що є предметом правочину, становить не менше 10 відсотків вартості активів, за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства. Якщо наглядова рада прийняла рішення про відхилення правочину із заінтересованістю або не прийняла жодного рішення протягом 30 днів з дня отримання необхідної інформації, питання про надання згоди на вчинення правочину із заінтересованістю може бути винесене на розгляд загальних зборів акціонерів. Статутом приватного акціонерного товариства може бути передбачено менший строк у зв`язку з незастосовуванням вимог частини п`ятої цієї статті.

Встановлені ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства" вимоги до порядку укладення значних правочинів та правочинів щодо яких є заінтересованість, шляхом прийняття рішення наглядової ради (загальних зборів акціонерного товариства) про надання згоди на вчинення таких правочинів, мають завданням захист прав як товариства так і його акціонерів від негативних наслідків діяльності керівника (виконавчого органу) у вигляді неправомірного виведення активів товариства або укладення правочину на гірших за звичайні ринкових умовах.

Подальше схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки акціонерного товариства з моменту вчинення цього правочину (ч. 2 ст. 72 Закону України "Про акціонерні товариства").

Отже, в силу вимог наведеної норми закону, подальше схвалення товариством правочину має відбуватися в порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, тобто наглядовою радою або загальними зборами акціонерів, в залежності від вартості предмета правочину.

Як свідчать матеріали справи, предметом спірного договору про надання консультацій у сфері економіко-управлінського забезпечення господарської діяльності № 20/2019, є послуги, вартість яких за результатами їх прийняття за актами приймання склала суму 327 798,35 грн.

Згідно даних фінансової звітності ПАТ «Великоолександрівський автопарк» за 2018 рік, тобто останньої річної фінансової звітності, вартість активів акціонерного товариства становила 253 100,00 грн., а отже, оскільки ринкова вартість послуг за спірним договором склала суму 327 798,35 грн. (129,5% вартості активів), вказаний правочин є значним, і його укладенню мало передувати прийняття рішення загальних зборів акціонерів про надання згоди на вчинення значного правочину, незалежно від того, що надання послуг оформлялось окремими актами, сума яких не перевищувала граничний поріг погодження.

Згідно наданого у справу переліку акціонерів ПАТ «Великоолександрівський автопарк» сторона спірного договору - Відповідач Ткаченко Вікторія Вікторівна , являється власником акцій товариства в кількості 142759 шт., що становить 45,950495 % статутного капіталу.

Крім того, за доводами позовної заяви, які підтверджені Відповідачкою в підготовчому засіданні 07.09.2021 року, Ткаченко Вікторія Вікторівна є сестрою ОСОБА_2 , який вчинив зазначений правочин від імені акціонерного товариства, як тимчасово виконуючий обов`язки директора.

Таким чином, в розумінні ч. 2, 3 ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства», Відповідачка, як сторона договору, являлась особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством спірного правочину, в зв`язку із чим, враховуючи перевищення варті послуг за договором 10 відсотків вартості активів, рішення про надання згоди на його укладення мало прийматися загальними зборами акціонерів товариства.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження прийняття загальними зборами акціонерів Позивача рішення про надання згоди на вчинення спірного договору № 20/2019 від 01.10.2019 року, який одночасно є значним правочином та правочином, щодо якого є заінтересованість. У справі також відсутні докази в підтвердження подальшого схвалення такого правочину товариством у порядку, передбаченому ст.ст. 70, 71 Закону України «Про акціонерні товариства».

За викладених вище обставин, суд дійшов висновку, що спірний договір № 20/2019 від 01.10.2019 року суперечить вимогам законодавства, оскільки вчинений з порушенням порядку визначеного ст.ст. 70, 71 Закону України «Про акціонерні товариства», що є підставою для визнання його недійсним за правилами ч. 1 ст. 203, ч. 1,3 ст. 215 ЦК України.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу положень ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що причиною виникнення даного спору є неправильні дії обох сторін спірного правочину (Позивача та Відповідача), незалежно від результатів вирішення спору, судові витрати у справі слід покласти на кожну зі сторін у спорів, в понесеному ними розмірі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним Договір про надання консультацій у сфері економіко-управлінського забезпечення господарської діяльності № 20/2019 від 01.10.2019 року укладений між Публічним акціонерним товариством "Великоолександрівський автопарк" та Фізичною особою-підприємцем Ткаченко Вікторію Вікторівною з моменту його вчинення.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.02.2022

Суддя О.В. Ліпинський