ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

10.02.2022м. ДніпроСправа № 904/9794/21

за позовом Дніпровської міської ради, 49000, м. Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 75,

до відповідача-1: РЕЛІГІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "РЕЛІГІЙНЕ УПРАВЛІННЯ ЦЕРКВИ ІСУСА ХРИСТА СВЯТИХ ОСТАННІХ ДНІВ В УКРАЇНІ", 01004, м. Київ, вул. Терещенківська, 19А,

відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, 49006, м. Дніпро, вул. Філософська, 39-А,

про скасування державної реєстрації земельної ділянки

Суддя Панна С.П.

Секретар судового засідання (за дорученням судді) Невмержицька Т.М.

Представники сторін:

від позивача: Сокол І.В. (представник) ;

від відповідача-1: Камша О.В. (адвокат);

від відповідача-2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровська міська рада звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача - 1: РЕЛІГІЙНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "РЕЛІГІЙНЕ УПРАВЛІННЯ ЦЕРКВИ ІСУСА ХРИСТА СВЯТИХ ОСТАННІХ ДНІВ В УКРАЇНІ", відповідача - 2: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій просить:

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе,1, кадастровий номер :02:135:0295, з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень);

- судові витрати по справі стягнути на користь позивача.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивачем була подана заява про забезпечення позову. В поданій заяві про забезпечення позову позивач просить суд:

- накласти арешт на земельну ділянку за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе,1, кадастровий номер :02:135:0295;

- заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо оформлення речових прав на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку ділянки за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе,1, кадастровий номер :02:135:0295;

- заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку, інші дії, передбачені чинним законодавством України), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення позову у цій справі щодо земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе,1, кадастровий номер :02:135:0295.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилаються на те, що міській раді, як розпоряднику земель м. Дніпра, з листа департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради від 13.07.2021 № Б-744/1-1/09-21 стало відомо, що в процесі перевірки, за зверненням гр. ОСОБА_1 (вх.№ Б-3344/1 від 24.12.2020) з питання благоустрою території між «Епіцентром», ТЦ «АгроАльянс» та Комунальним закладом освіти «Навчально-виховний комплекс № 99 «багатопрофільна гімназія - школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад» ДМР, стану цієї земельної ділянки було встановлено, що ця територія огороджена парканом та захаращена, ворота заперті на замок.

За інформацією, наданою департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, земельні ділянки на території, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером :02:135:0295, перебуває у приватній власності.

Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :02:135:0295, що розташована у м. Дніпро, шосе Запорізьке, 1, площею 0,364 га (далі - спірна земельна ділянка), належить на праві приватної власності Релігійному Управлінню Церкви Ісуса Христа Святих останніх Днів в Україні, (далі - Відповідач-1).

При цьому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку відсутні.

Відповідно до листа відділу у м.Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.11.2021 № 18-4-0.38-1250/107-21, згідно з даними Національної кадастрової системи України, як програмного забезпечення Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :02:135:0295 по шосе Запорізькому, 1 у м. Дніпрі зареєстрована 16.06.2004 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та державного акту від 10.06.2004 № 000035.

Позивач звертає увагу суду, що право приватної власності на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та державного акту від 10.06.2004 № 000035, як це зазначено листом відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.11.2021, не передбачено земельнім законодавством України, що діяло на час реєстрації спірної земельної ділянки.

У 2004 році отримати спірну земельну ділянку у власність або користування із земель комунальної власності міста можливо було виключно за рішенням міської ради.

Відповідно до листа департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 03.08.2021 № 4/7-617, станом на 23.07.2021, при здійсненні пошуку за адресою земельної ділянки, виявлено рішення виконавчого комітету міської ради від 20.08.1998 № 1633 «Про надання земельних ділянок за адресою: Запорізьке шосе, 1 у спільне постійне та тимчасове користування товариству з обмеженою відповідальністю «Рігонда», код ЗКПО 13420689, по фактичному розміщенню кафе з літнім майданчиком».

Рішень міської ради щодо передачі земельної ділянки по шосе Запорізькому, 1 відповідачу-1 - не виявлено.

На думку позивача, відповідачем-1 не було дотримано процедури передачі спірної земельної ділянки з комунальної у приватну власність або користування; жодних рішень щодо передачі спірної земельної ділянки відповідачу-1 територіальною громадою міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради та/або її виконавчим комітетом не приймалося.

19.01.2022р. до суду від відповідача-1 надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову. В обґрунтування своїх заперечень відповідач-1 зазначив, що земельна ділянка на момент її придбання відповідачем-1 за Договором купівлі-продажу не перебувала у комунальній власності, а тому для її набуття у власність відповідачем-1 не потребувалось жодних рішень Дніпропетровської міської ради. Земельна ділянка була придбана відповідачем-1 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу з наступним отриманням державного акту на право власності на земельну ділянку, що повністю відповідало діючим на той час ст.ст.78, 80, 125 та 126 Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 30.12.2021р. призначено розгляд заяви про забезпечення позову в судовому засіданні з викликом особи, що подала заяву про забезпечення позову на 21.01.2022р.

Ухвалою суду від 21.01.2022р. відкладено підготовче засідання для розгляду позовної заяви та заяви про забезпечення позову на 10.02.2022р. о 15:30.

31.01.2022р. до суду від представника позивача надійшли пояснення щодо заперечення відповідача-1 на заяву про забезпечення позову в яких зазначив, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Представник позивача вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі з високою імовірністю може призвести до того, що на день набранням законної сили будь-яким рішенням у цій справі земельна ділянка, яка є предметом цього позову, може бути передана у власність або користування іншим особам; може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог Позивача, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів.

У судове засідання 10.02.2022р. з`явилися представники позивача та відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Щодо вимог про накладення арешту на земельну ділянку за адресою: м.Дніпро, Запорізьке шосе,1, кадастровий номер :02:135:0295; заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо оформлення речових прав на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку ділянки за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе,1, кадастровий номер :02:135:0295 та заборони державному реєстратору вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку, інші дії, передбачені чинним законодавством України), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення позову у цій справі щодо земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе,1, кадастровий номер :02:135:0295, суд зазначає, що позивачем не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду та обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 №16, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Згідно із абзацом 2 пункту 3 Постанови Пленуму, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується забезпечення позову.

Позивач у своїй заяві зазначає, що оскільки спірна земельна ділянка могла бути вилучена з комунальної власності міста незаконно, то існує велика ймовірність вчинення в подальшому відповідачем-1 як юридичних так і фактичних дій, спрямованих на порушення права власності позивача на спірну земельну ділянку, які можуть призвести до виникнення нових судових спорів.

Позивачем не наведено обставин які б свідчили про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, суду не надано жодного доказу того, що вказані заходи до забезпечення позову можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачем не доведено, що майно на які він просить накласти арешт може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Отже основною метою вжиття заходів забезпечення позову є забезпечення в подальшому виконання судового рішення або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до заяви про забезпечення позову позивачем не підтверджена наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме, не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, а також інших недобросовісних дій, тощо.

При цьому, в силу положень частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову, та на які така сторона посилається.

За результатами дослідження та оцінки, за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, доказів в процесі розгляду заяви позивача, суд встановив відсутність доказів можливого невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відтак, суд доходить висновку про недоведеність заявником того, що невжиття визначених заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1 135,00грн. за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 232 - 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Дніпровської міської ради від 21.12.2021 про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.П. Панна