ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" січня 2022 р. Справа № 910/14103/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮДІ ТРАНС", 68000, Одеська область, місто Чорноморськ, проспект Миру, будинок 28, квартира 88

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон Логістікс Інтернешнл", 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Київська, будинок 6-В, офіс 1

про стягнення 218 639,00 грн

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮДІ ТРАНС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон Логістікс Інтернешнл" про стягнення заборгованості у розмірі 374 543,00 грн за договором № 02032020 від 02.03.2020 про транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов вказаного договору в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮДІ ТРАНС" разом з доданими до неї документами передано за підсудністю до Господарського суду Київської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021 матеріали справи № 910/14103/21 передано судді Господарського суду Київської області Шевчук Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

28 вересня 2021 року від позивача супровідним листом надійшли документи на підтвердження повноважень представника ТОВ "ЮДІ ТРАНС" у Господарському суді Київської області, які долучені судом до матеріалів справи.

20 жовтня 2021 року через відділ діловодства від представника позивача ТОВ "ЮДІ ТРАНС" було подано заяву про забезпечення позову, за результатом розгляду якої ухвалою Господарського суду Київської області від 26.10.2021 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

09 грудня 2021 року та 12 січня 2022 року на електронну адресу суду від позивача надійшли заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх. № суду: 28424/21 та 635/22), обгрунтовані частковим погашенням відповідачем основної заборгованості. Враховуючи, що зазначені заяви відповідали вимогам, встановленим статтями 46, 170 Господарського процесуального кодексу України, заяви були прийняті судом до розгляду, у зв`язку з чим має місце нова ціна позову (218 639,00 грн), з урахуванням якої здійснювався розгляд спору.

У встановлений судом строк відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позов та інших документів до суду не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник був присутнім у судовому засіданні призначеному на 11.11.2021.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд наголошує, що відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Строк підготовчого провадження продовжувався на тридцять днів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.12.2021 закрито підготовче провадження 20.12.2021 та призначено справу до розгляду по суті.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮДІ ТРАНС" Топунова А.М. брала участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції в Господарському суді Одеської області.

26 січня 2022 року за допомогою засобів поштового зв`язку від позивача супровідним листом надійшли оригінали доданих до матеріалів справи документів для огляду в судовому засіданні та клопотання про долучення до матеріалів справи платіжних доручень на підтвердження часткової оплати заборгованості.

За результатами судового засідання 27.01.2022 судом ухвалено рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

02 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оріон Логістікс Інтернешнл" (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮДІ ТРАНС" (Перевізник) укладено Договір № 02032020 про транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів, згідно з пунктом 1.1. якого предметом договору є взаємовідносини сторін, які виникають при транспортному обслуговуванні вантажів, що надаються експедитором для перевезення автомобільним транспортом перевізника в міському, міжміському та міжнародному сполученні.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що конкретні умови перевезення обумовлюються в заявці на кожне перевезення, яка є невід`ємною частиною даного Договору і має юридичну силу навіть якщо вона отримана або передана за допомогою факсимільного зв`язку, як додатковий договір або додаток до Договору.

Розділом 3 Договору сторони узгодили права та обов`язки сторін.

Згідно з пунктом 4.4 Договору оплата послуг перевізника здійснюється експедитором згідно статті 929 Цивільного кодексу України, а саме безготівковим шляхом на розрахунковий рахунок перевізника із коштів, що були перераховані замовником за перевезення на розрахунковий рахунок експедитора, згідно належним чином оформлених актів виконаних робіт, на протязі 30-ти банківських днів, якщо інше не обумовлено в Заявці.

Договір є безтерміновим та діє з моменту підписання і до повного виконання зобов`язань по Договору (пункт 9.4 Договору).

Долучена позивачем до позовної заяви копія договору № 02032020 про транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів від 02.03.2020 не містить підпису зі сторони Експедитора (відповідача по справі) та відбитків печаток Товариств.

Разом з тим, при дослідженні обставин справи та перевірки їх доказами у судовому засіданні 27.01.2022 при огляді оригіналів документів, а саме договору № 02032020 від 02.03.2020, судом встановлено, що останній підписаний з боку ТОВ "Оріон Логістікс Інтернешнл" директором Дурал Ремзі Орал, та з боку ТОВ "ЮДІ ТРАНС" директором Булоусом Д.М., а також посвідчений печатками обох юридичних осіб. Судом зроблено належної якості копію договору № 02032020 від 02.03.2020 та долучено до матеріалів справи.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про транспортне експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України та глави 32 Господарського кодексу України.

Згідно положень статті 929 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням, а також може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Окрім цього, відповідно до статті 1 спеціального Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", який визначає правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні і спрямований на створення умов для її розвитку та вдосконалення, транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Як зазначає позивач, ним належним чином та в повному обсязі були виконані умови Договору з перевезення вантажів, а відповідачем, в свою чергу, прийнято без зауважень в повному обсязі дані послуги, що підтверджується підписаними з боку відповідача актами надання послуг. Однак відповідач неодноразово ухилявся від здійснення своєчасної оплати послуг, чим порушив умови Договору і у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за Договором.

Як свідчать матеріали справи (з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог), сума основної заборгованості відповідача перед позивачем складає 218 639,00 грн.

На підтвердження наданих послуг з перевезення позивачем долучено до матеріалів справи: рахунок на оплату та акт надання послуг, сформовані за № 160 від 20.05.2021 на суму 32 982,00 грн; рахунок на оплату та акт надання послуг, сформовані за № 162 від 23.05.2021 на суму 23 951,00 грн; рахунок на оплату та акт надання послуг, сформовані за № 178 від 01.06.2021 на суму 38 784,00 грн; рахунок на оплату та акт надання послуг, сформовані за № 179 від 01.06.2021 на суму 35 460,00 грн; рахунок на оплату та акт надання послуг, сформовані за № 180 від 02.06.2021 на суму 41 102,00 грн; рахунок на оплату та акт надання послуг, сформовані за № 181 від 03.06.2021 на суму 23 954,00 грн; рахунок на оплату та акт надання послуг, сформовані за № 192 від 08.06.2021 на суму 22 406,00 грн.

Також позивачем долучено до матеріалів справи товарно-транспортні накладні СМR з відмітками про доставку вантажів та отримання їх вантажоотримувачами, які вказані в CMR, що в свою чергу дає суду підстави стверджувати про виконання перевізником обов`язків з прийняття вантажів до перевезення та належної передачі вантажів вантажоотримувачам в обумовленому місці вивантаження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з надання послуг перевезення вантажів в зазначених актами надання послуг обсягах, а відповідачем, у свою чергу, за відсутності опротестування виставлених позивачем вищезазначених рахунків на оплату та актів надання послуг, прийнято надані послуги без будь-яких зауважень.

Позивач з метою досудового врегулювання спору, відповідно до пункту 8.1 Договору, звертався до відповідача з претензією-вимогою № 190721 від 19.07.2021 про сплату заборгованості за договором № 02032020 від 02.03.2020 про транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів, після отримання якої відповідачем було частково погашено заборгованість, однак не в повному обсязі.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, за твердженням позивача, відповідач своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг у строки та порядку, визначені умовами Договору, належним чином не виконав, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за спірним Договором в розмірі 218 639,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами частини другої статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини першої статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

При цьому відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, однак враховуючи часткові оплати боржником основного боргу суд приходить до висновку, що такі дії свідчать про визнання боргу.

Таким чином, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного невиконання відповідачем зобов`язань за Договором у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів повного погашення заборгованості відповідач суду не представив, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 218 639,00 грн за вказаним Договором підлягає задоволенню.

Позивачем в позовній заяві також було заявлено до стягнення з відповідача 25 000,00 грн витрат за надання професійної правничої допомоги.

Як визначено частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В якості доказів підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу останнім надано: Договір № 09/21 про надання правової (правничої) допомоги від 24.09.2021 укладений між ТОВ "ЮДІ ТРАНС" (замовник) та адвокатом Топуновою А.М.; додаткову угоду № 1 від 20.09.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 09/21 від 20.09.2021; платіжне доручення № 969 від 24.09.2021, з якого вбачається сплата клієнтом (позивачем) адвокату 15 000,00 грн; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД № 004019 від 20.11.2019 та ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ОД № 581524 від 20.09.2021.

Згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Втім, доказів понесення 25 000,00 грн судових витрат на правову допомогу позивачем до суду не надано, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення на відповідача зазначених сум.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору з урахуванням зменшення позовних вимог позивачем, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон Логістікс Інтернешнл" (08132, Київська область, місто Вишневе, вулиця Київська, будинок 6-В, офіс 1, код, 41344139) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮДІ ТРАНС" (68000, Одеська область, місто Чорноморськ, проспект Миру, будинок 28, квартира 88, код 42511459) 218 639 (двісті вісімнадцять тисяч шістсот тридцять дев`ять) грн 00 коп., а також 3 279 (три тисячі двісті сімдесят дев`ять) грн 59 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись із змістом судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 07.02.2022