ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Справа № 915/675/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства АгроДон, вул. Мальцева, 14, с. Новобірзулівка, Баштанський район, миколаївська область, 65143

до відповідача 1: Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, проспект Миру, 34, м. Миколаїв, 54034,

до відповідача 2: Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, вул. Перемоги, 259, с. Привільне, Баштанський район, Миколаївська область, 56130,

про визнання договору оренди землі поновленим,

за участі представників учасників справи:

від позивача, Ільїн О.В., згідно ордера

від відповідача 1, не з`явився,

від відповідача 2, не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2021 Приватне підпримєство АгроДон звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 21.05.2021 (вх.. № 7814/21 від 16.10.2020) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївський області про визнання поновленим договору оренди землі від 12.05.2010, укладеного позивачем з Баштанською районною державною адміністрацією та зареєстрованого у Баштанському районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель 31.05.2010 вчинено запис за № 63, шляхом визнання додаткової угоди про поновлення зазначеного договору укладеною між сторонами в редакції, запропонованій позивачем.

Позовні вимоги обгрунтовано посиланням на ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі та мотивовано тим, що позивач сумлінно виконував умови договору з користування та оплати оренди земельної ділянки, своєчасно направив заяву про поновлення договору, до якої додав проєкт договору, проте відповідачем порушена процедура реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог ст. 33 Закону України Про оренду землі, а саме: відповідач не розглянув заяву про поновлення договору у встановлений Законом тридцятиденний строк, незаконно відмовив у поновлені договору.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2021, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/675/21 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 31.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29 червня 2021 року о 10:20 год., встановлено сторонам процесуальні строки для подання суду заяв по суті справи.

22.06.2021 відповідачем 1 ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області подано до суду відзив на позовну заяву за вих. №9-14-0.6-4067/2-21 від 15.06.2021.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнає, просить у задоволені позову відмовити.

Заперечення обгрунтовано посиланням на положення ч. 2 ст. 6 Конституції України, ч. 1 ст. 777, 792 Цивільного кодексу України, ст. 31, 33 Закону України Про оренду землі та мотивовано тим, що строк дії договору закінчився 31.05.2020, останню заяву від 04.06.2020 позивачем було подано з порушенням строків, встановлених частиною 2 ст. 33 Закону України Про оренду землі. Головним управлінням у листі від 22.05.2021 №П-6225/0-93/0/20-20 наголошувалося на необхідності приведення проекту Угоди у відповідність до Типового договору оренди землі, ніяких неочікуваних змін умов укладення додаткової угоди Головне управління не висувало. До того ж, земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі від 12.05.2010, сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :06:000:0202, розташована за межами населеного пункту на території Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області і станом на час розгляду справи Господарським судом Миколаївської області згідно Інформації Державного земельного кадастру відноситься до земель комунальної власності. З 27.05.2021 (дати набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин) Головне управління не розпоряджається спірною земельною ділянкою.

29.06.2021 позивачем подано до господарського суду клопотання від 17.06.2021 про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Клопотання обгрунтовано тим, що позивачу у червні 2021 року стало відомо, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №44-ОТГ від 11.12.2020 земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0202 було передано територіальній громаді в особі Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області у комунальну власність та фактично розпорядником вказаної земельної ділянки є Привільненська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, яка стала правонаступником ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області.

29.06.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання у справі на 30 серпня 2021 року о 10:10 год.

30.08.2021 судом постановлено ухвалу: задовольнити клопотання позивача від 17.06.2021 про залучення до участі у справі співвідповідача; залучити до участі у справі в якості співвідповідача Привільненську сільську раду Баштанського району Миколаївської області (, 56130, Миколаївська область, Баштанський район, с. Привільне, вул. Перемоги, 259); розгляд справи почати спочатку; підготовче засідання відкласти на 13 вересня 2021 року о 10:30 год, встановити співвідповідачу - Привільненській сільській раді Баштанського району Миколаївської області 10-денний строк від дня отримання даної ухвали для надання суду відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

13.09.2021 підготовче засідання не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

Ухвалою суду від 20.09.2021 підготовче засідання у справі призначено на 19.10.2021 о 10:40 год.

19.10.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладення розгляду справи на 22.11.2020 о 10:50 год.

22.11.2021 судове засідання у справі не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

Ухвалою суду від 29.11.2021 підготовче засідання у справі призначено на 20.12.2021 о 10:30 год.

20.12.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті на 11.01.2022 о 10:20 год.

11.01.2022 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 08 лютого 2022 року о 10:00 год.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі у справі участь у судовому засіданні повноважних представників не забезпечили.

Відповідно до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України участь в судових засіданнях учасників справи - це право, а не обов`язок, якщо інше не визначено законом.

Явка представників сторін у судове засідання не визнавалась судом обов`язковою.

Згідно ч. 2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, несе ризик настання наслідків, пов?язаних з вчиненням чи невчиненням тих чи інших процесуальних дій.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

На підставі ст. 240 ГПК України, у судовому засіданні судом пидписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

12 травня 2010 року між Баштанською районною державною адміністрацією (далі - орендодавець) та приватним підприємством Агро Дон (далі орендар, позивач) було укладено договір оренди землі відповідно до розпорядження голови Баштанської районної державної адміністрації від 13.01.2010 №08-р (далі Договір), за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (п.1.1.).

Відповідно до п. 2.1. Договору, в оренду передано земельну ділянку загальною площею 37,03 га пасовища, відповідно до плану договору оренди кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0202, яка знаходиться в розпорядженні Баштанської райдержадміністрації.

Згідно п. 3.1- 3.3. цей Договір укладено терміном на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. Зацікавлена в поновлені дії договору сторона повинна повідомити письмово іншу сторону про намір щодо продовження дії договору не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку його дії.

Зазначений Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Договір зареєстровано в Баштанському районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП Центр Державного земельного кадастру, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.05.2010 за №63.

Позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 37,0349 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області листом від 22.05.2020 №П-6225/0-93/0/20-20 повідомлено заявника, що наданий проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі не в повній мірі відповідає Типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220 із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №890 та Закону України «Про оренду землі» та запропоновано заявнику привести проєкт Додаткової угоди у відповідність до вимог чинного законодавства.

Позивач повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою від 29.05.2020 про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 37,0349 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Відповідно до листа - відмови від 14.07.2020 за вих. № П-7478/0-119/0/20-20 Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області заперечує у поновленні договору про оренду землі і просить повернути земельну ділянку площею 41,2194 га кадастровий номер :06:000:0204 у розпорядження держави.

Як визначено у листі - відмові від 14.07.2020 року за вих. № П-7478/0-119/0/20-20 підставою для відмови стала невідповідність даних агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки доданого до заяви про поновлення Договору, даним агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки матеріалам Загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та закінчення строку дії Договору.

На думку позивача, відповідач порушив право позивача на поновлення договору оренди землі, що стало підставою звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Предметом позову у даній справи є немайнова вимога про визнання поновленим Договору оренди землі від 12.05.2010 шляхом визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених дослідженими судом доказами, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Позивач стверджує, що має право на поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України Про оренду землі № 161-XIV (далі Закон № 161-XIV).

Надаючи оцінку доводам позивача в контексті застосування положень ст. 33 Закону, господарський суд виходить з такого.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина третя статті 792 Цивільного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (частини перша та дев`ята статті 93 Земельного кодексу України).

Стаття 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX мала назву Поновлення договору оренди землі, тобто була цілком присвячена процедурам такого поновлення.

Так, згідно з частиною першою цієї статті по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (речення перше частини другої статті 33 Закону № 161-XIV). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

Отже, стаття 33 Закону № 161-XIV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проєкт додаткової угоди про таке поновлення.

Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону № 161-XIV).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (частина шоста статті 33 Закону № 161-XIV).

Частини п`ята та шоста статті 33 Закону №161-XIV встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин.

За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону № 161-XIV, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.

Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону № 161-XIV, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.

Саме таку правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (Провадження № 12-4гс21).

Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV.

Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше.

Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 Закону № 161-XIV). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина одинадцята статті 33 Закону № 161-XIV).

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, є «автоматичною» пролонгацією орендних правовідносин.

Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (див. постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).

Єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, а саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій - восьмій, одинадцятій статті 33 Закону № 161-XIV додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті.

Спірні правовідносини виникли через відмову відповідача 1 поновити договір оренди землі.

В підтвердження обґрунтованості такої відмови Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області посилалося на невідповідність положень договору та проєкту додаткової угоди, надісланої позивачем, чинному законодавству, в тому числі в частині його істотних умов, зокрема, щодо предмету договору площі земельної ділянки, нормативної грошової оцінки.

На підставі зазначених вище обставин листування між позивачем та відповідачем 1 з цього приводу та наведених міркувань щодо правозастосування ст. 33 Закону Про оренду землі, господарський суд констатує, що сторони не досягли згоди щодо поновлення договору оренди землі в розумінні положень частини четвертої статті 33 вказаного Закону, наслідком чого є припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди землі.

При цьому, обставини, пов`язані із зволіканням орендодавця, про які йдеться в позові, не є підставою для застосування судового захисту у вигляді визнання укладеним договору, а відповідне право на розгляд заяви орендаря в місячний термін могло бути захищено шляхом зобов`язання орендодавця вчинити відповідні дії (частина одинадцята статті 33 Закону ).

Не може бути вирішений цей спір на користь позивача і в контексті наявності або відсутності підстав вважати відмову відповідача 1 від поновлення договору необґрунтованою, а відтак наявності у позивача права визначеного ч. 6 ст. 33 Закону, враховуючи наведене.

Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону № 161-XIV, передбачає, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.

Разом з тим, господарський суд зазначає, що положення додаткової угоди, про визнання укладеною якої просить позивач в цьому позові, не є тотожними ані положенням договору оренди землі від 12.05.2010, укладеного між Баштанською районною державною адміністрацією та Приватним підприємством Агро Дон, ані положенням додаткової угоди, надісланої ним відповідачеві 1, зокрема, в частині положень пунктів 2, 4, 6, і яка була предметом узгодження між сторонами договору оренди землі.

Угода, розміщена в прохальній частині позовної заяви, фактично є договором оренди землі в новій редакції.

Зазначені обставини протирічать визначеному статтею 33 Закону № 161-XIV порядку поновлення договору оренди землі.

Таким чином, в позовній заяві йдеться не про захист порушеного права позивача, а фактично про встановлення низки нових прав, що не відповідає положенням ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Крім того, господарський суд також враховує, що Відповідач 2 Привільненська сільська рада Баштанського району Миколаївської області як поточний власник земельної ділянки, позбавлений прав, визначених ст. 33 Закону, щодо узгодження умов договору оренди, а Відповідач 1, якого Позивачем зазначено в якості орендодавця в проєкті додаткової угоди, про затвердження якої він просить в позові, станом на момент постановлення рішення судом не має повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою.

Зазначені міркування в своїй сукупності передбачають відмову в задоволенні позову.

Враховуючи зазначене, у задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в розмірі 2270,00 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73-79, 86, 129, 201-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволені позову відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

3. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: Приватне підприємство АгроДон, вул. Мальцева, 14, с. Новобірзулівка, Баштанський район, миколаївська область, 65143

відповідач 1: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, проспект Миру, 34, м. Миколаїв, 54034,

відповідач 2: Привільненська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, вул. Перемоги, 259, с. Привільне, Баштанський район, Миколаївська область, 56130.

Повний текст судового рішення складено і підписано 17.02.2022.

Суддя В.О. Ржепецький