ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Справа № 918/901/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Олійник Т.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: Годицького А.І. , представника, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухваленого 07.12.21р. суддею Романюком Р.В. о 11:58 у м.Рівному, повний текст складено 07.12.21р. у справі № 918/901/21

за позовом фізичної особи-підприємця Казмірука Романа Віталійовича

до Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Казмірук Роман Віталійович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в якій просить стягнути заборгованість за договором поставки № 53-122-01-20-10231 від 10.12.2020 р. в сумі 720 012 грн 40 коп., 3% річних в сумі 15 656 грн 14 коп. та інфляційні втрати в сумі 51 680 грн 80 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконано свої зобов`язання з оплати поставленого позивачем відповідно до умов, укладеного між фізичною особою-підприємцем Казміруком Романом Віталійовичем та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", договору поставки від 10.12.2020 № 53-122-01-20-10231, товару, у зв`язку з чим у Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" виникла заборгованість перед фізичною особою-підприємцем Казміруком Романом Віталійовичем в розмірі 720 012 грн 40 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 15 656 грн 14 коп. та інфляційні втрати в розмірі 51 680 грн 80 коп. Стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат заявлено з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 07.12.2021 у справі №918/901/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" на користь фізичної особи-підприємця Казмірука Романа Віталійовича 670 012 (шістсот сімдесят тисяч дванадцять) грн 40 коп. - заборгованості, 15 524 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 63 коп. - три відсотки річних, 40 762 (сорок тисяч сімсот шістдесят дві) грн 54 коп. - інфляційних втрат та 10 894 (десять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн 49 коп. - витрат по оплаті судового збору.

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця Казмірука Романа Віталійовича про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" трьох відсотків річних в сумі 131 грн 51 коп. та інфляційних втрат в сумі 38 грн 09 коп. відмовлено.

В обґрунтування рішення, суд з посиланням на ст.ст. 173 ГК України, ст.ст. 526, 530, 610, 612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, умови договору поставки, вказав, що відповідач не здійснив відповідних розрахунків за поставлений товар у встановлені договором строки. Відтак, у відповідача станом на день розгляду справи існує прострочення по оплаті поставленого позивачем товару на загальну суму 670 012 грн 40 коп. Крім того, вказана сума визнана відповідачем в повному обсязі.

Разом з тим, з посиланням на ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України, вказав, що позивач здійснив розрахунок 3% річних неправильно визначивши період їх нарахування, а тому здійснивши їх перерахунок вважає, що правильним буде нарахування 3% річних у розмірі 15 524,63 грн. Також, суд здійснивши власний розрахунок інфляційних вважає, що обґрунтованим буде стягнення інфляційних у розмірі 40 762,54 грн. А тому прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Судом було здійснено розподіл судових витрат, а саме було вирішено про можливість повернення судового збору в розмірі 913,20 грн (в разі подання такого клопотання), у зв`язку із зменшенням позовних вимог, та відмовлено у клопотанні відповідача про повернення позивачу з Державного бюджету України 50% судового збору у зв`язку із частковим визнання відповідачем боргу, а тому розподіл судових витрат здійснено за наслідками судового розгляду по суті.

Не погодившись із винесеним рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 07.12.2021 у справі № 918/901/21 в частині стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Рівненська АЕС" на користь ФОП Казмірука Р.В. 10 894,49 грн витрат по сплаті судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення яким переглянути питання розподілу судового збору судом першої інстанції у даній справі.

З посиланням на ст.ст. 123, 130 ГПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вказує, що частина 1 статті 130 ГПК України не встановлює прямої імперативної вказівки на те, що умовою для повернення позивачу 50% судового збору є саме визнання позову в повному обсязі, тобто не обмежує відповідача у праві визнати позов повністю або частково. При цьому, як це зазначено у пункті 1 частини 2 статті 46 ГПК України, законодавець пов`язує термін «визнати позов» з визнанням всіх позовних вимог а також їх частини. А тому вважає, що суд першої інстанції повинен був повернути позивачу з Державного бюджету 50% суми сплаченого судового збору.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надійшло, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

В судовому засіданні відповідач підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить апеляційну скаргу задоволити.

Позивач не забезпечив явку свого представника у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представника позивача, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, а тому, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника останнього, за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

10.12.2020 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Замовник) в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" та фізичною особою-підприємцем Казміруком Романом Віталійовичем (далі - Постачальник) укладено договір поставки № 53-122-01-20-10231 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Замовника певну продукцію, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору).

Предметом поставки по даному Договору є продукція: 31640000-4, датчик температури та вібрації, яка передбачена специфікацією № 1 до даного Договору (п. 1.2. Договору).

Ціна продукції, що поставляється за цим Договором складає 800 012 грн 40 коп. без ПДВ (п. 2.1. Договору).

Загальна сума Договору становить 800 012 грн 40 коп. без ПДВ (п. 2.2. Договору).

Кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації № 1 (Додаток № 1) до даного Договору (п. 2.3. Договору).

У пункті 3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється Постачальником в строк по 24.12.2020 р.

Продукція поставляється Постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010".

Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Згідно п. 6.1. Договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Відповідно до п. 6.2. Договору про дату оформлення ярлика на придатну продукцію Замовник письмово повідомляє Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Розділом 9 Договору сторони передбачили відповідальність.

Пунктом 9.3. Договору сторонами погоджено, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Згідно п. 9.4. Договору якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками. Строк дії даного Договору - по 31.12.2021, а в частині виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, що передбачені даним Договором - до спливу гарантійних строків (п. 12.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їхніми печатками.

Як встановлено судом, між сторонами підписано специфікацію № 1 до договору.

Згідно специфікації № 1 сторони погодили поставку товару на загальну суму 800 012 грн 40 коп.

Специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їхніми печатками.

Крім того судом встановлено, що між сторонами підписано технічну специфікацію, яка є Додатком № 2 до Договору.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 800 012 грн 40 коп., що підтверджується видатковою накладною від 22 грудня 2020 року № 83 на суму.

Судом встановлено, що зазначена видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їхніми печатками.

Як вбачається з матеріалів справи ярлик на придатну продукцію по зазначеній видатковій накладній оформлено 23 грудня 2020 року.

Відтак, враховуючи умови п. 6.1. Договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок з оплати за поставлену продукцію в розмірі 800 012 грн 40 коп. з 24.12.2020 по 08.02.2021 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 06.02.2021 - суботу, 07.02.2021 - неділя, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України переноситься на наступний робочий). Відтак, з 9 лютого 2021 року відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією від 22.07.2021 № 2207/009 про сплату заборгованості за договором поставки № 53-122-01-20-10231 від 10.12.2020 .

Листом від 10.08.2021 № 14042/001-юр відповідач повідомив позивача, що Відокремлений підрозділ знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що значною мірою впливає на розрахунки з постачальниками продукції та призводить до утворення заборгованості перед контрагентами. Також відповідач повідомив, що оплата за поставлену продукцію буде здійснена в обов`язковому порядку.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, в порушення умов Договору відповідачем проведено оплату за поставлений товар в сумі 80 000 грн 00 коп. згідно платіжного доручення від 11 серпня 2021 року № 8080.

Також позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій останній зазначив, що 13.10.2021 відповідачем проведено оплату за поставлений товар в сумі 50 000 грн 00 коп.

За твердженнями позивача, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, яка судом була прийнята, відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати, отриманого за Договором, товару на загальну суму 670 012 грн 40 коп.

Спір виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого товару, у зв`язку з чим позивач вказує на існування у Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованості в розмірі 670 012 грн 40 коп. та за несвоєчасне виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем нараховано 3% річних в розмірі 15 656 грн 14 коп. на відповідні суми заборгованості за періоди з 08.02.2021 по 11.08.2021 та з 11.08.2021 по 08.10.2021 та інфляційні втрати в розмірі 40 800 грн 63 коп. за період з 08.02.2021 по 37.07.2021.

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Рівненської області від 07.12.2021 у справі №918/901/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" на користь фізичної особи-підприємця Казмірука Романа Віталійовича 670 012 (шістсот сімдесят тисяч дванадцять) грн 40 коп. - заборгованості, 15 524 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 63 коп. - три відсотки річних, 40 762 (сорок тисяч сімсот шістдесят дві) грн 54 коп. - інфляційних втрат та 10 894 (десять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн 49 коп. - витрат по оплаті судового збору.

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця Казмірука Романа Віталійовича про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" трьох відсотків річних в сумі 131 грн 51 коп. та інфляційних втрат в сумі 38 грн 09 коп. відмовлено.

При цьому, відповідач не погоджується із вказаним рішенням лише в частині стягнення з нього 10 894,49 грн, оскільки вважає, що відповідно до частини 1 статті 130 ГПК України 50% сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Таким чином, в силу вимог ст. 269 ГПК України судова колегія переглядає рішення суду першої інстанції лише в оскарженій частині.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Правові засади справляння судового збору, порядок сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України "Про судовий збір".

Разом з тим, частиною 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містить ч.1 ст.130 ГПК України, а саме, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, вказана норма надає право суду вирішити питання про повернення 50% судового збору позивачу за умови (зокрема) визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Тобто, визнання позову відповідачем у встановлений процесуальним законом порядку до початку розгляду справи по суті сприяє досягненню завдання господарського судочинства та надає право суду ухвалити відповідне рішення на стадії підготовчого провадження в порядку частини 3 ст. 185 ГПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що така норма ГПК України не пов`язує можливість вирішення питання про повернення судового збору у зв`язку з частковим визнанням відповідачем позовних вимог.

Як убачається із відзиву відповідача на позов, ДП "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" визнає позов в частині основного боргу та заявляє про безпідставність розміру заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті лише в частині, а в решті заявлених вимог, що є предметом спору заперечив (3% річних та інфляційні втрати), колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що у нього були відсутні правові підстави для вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в порядку частини 1 ст. 130 ГПК України.

Наведене вище спростовує доводи скаржника про те, що частина 1 статті 130 ГПК України не встановлює прямої імперативної вказівки на те, що умовою для повернення позивачу 50% судового збору є саме визнання позову в повному обсязі, тобто не обмежує відповідача у праві визнати позов повністю або частково.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 10 894 грн 49 коп.

За наведеного, на переконання колегії суддів, рішення місцевого господарського суду щодо стягнення судового збору у цій справи правомірно ухвалено за наслідками судового розгляду по суті.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом про стягнення з відповідача на користь позивача 10 894,49 грн витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 07.12.2021 в оскарженій частині у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування в цій частині.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енерногенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Рівненської області 07.12.21 у справі № 918/901/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області 07.12.21 в оскарженій частині у справі № 918/901/21 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

4. Справу №918/901/21 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "11" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.