ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2022 р. Справа № 927/942/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діко Україна"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2021

у справі №927/942/21 (суддя Моцьор В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діко Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМГ-Трейд"

про стягнення 433 600,00 грн.

за участю секретаря судового засідання: Руденко Н.С.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача повідомлений, але не з`явився;

- відповідача повідомлений, але не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діко Україна" (надалі позивач/ скаржник/ ТОВ «Діко Україна») звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМГ-ТРЕЙД" (надалі відповідач/ ТОВ «ТМГ-Трейд») про стягнення 433600,00 грн. грошових коштів, з яких 216800,00 грн. передоплати та 216800,00 грн. неустойки.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №_0806 від 08.06.2021 в частині постачання товару.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2021 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Діко Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМГ-Трейд" про стягнення 433600,00 грн. грошових коштів відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане рішення суду. В обґрунтування підстав апеляційної скарги, скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; на невірне встановлення судом першої інстанції обставин справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діко Україна" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2021 у справі №927/942/21 залишено без руху.

30.11.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Діко Україна", на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021, надійшла заява про усунення недоліків з платіжним дорученням №430 від 26.11.2021 про доплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діко Україна" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2021 у справі №927/942/21; розгляд справи призначено на 24.01.2022.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 №09.1-08/252/22 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/942/21 у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці з 24.01.2022.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Владимиренко С.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2022 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діко Україна" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2021 у справі №927/942/21 до провадження у визначеному складі суду; розгляд справи призначено на 24.01.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 відкладено розгляд справи №927/942/21 на 14.02.2022.

31.01.2022 від Товариство з обмеженою відповідальністю "Діко Україна" надійшла заява про розгляд справи без представника.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 №09.1-08/903/22 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/942/21 у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2022, враховуючи зміну складу суду, справу №927/942/21 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі; розгляд справи призначено на 14.02.2022.

У судове засідання представники сторін не з`явились, що не є перешкодою для перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.06.2021 між відповідачем (за договором продавець) та позивачем (за договором покупець) укладений договір поставки №_0806 (надалі договір поставки, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується продати, а покупець купити пиломатеріали обрізних хвойних порід (сухостій) - 40,0 м. куб., в подальшому - "товар", а також зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах цього договору.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 договору товар зберігається у продавця до моменту експорту та вибирається самовивозом покупцем. Покупець не менше як за 7 днів до дати отримання товару повинен по факсу дати заявку продавцю на товар з зазначенням його кількості, сортності. Постачальник повинен в день отримання заявки покупця підтвердити заявку. У випадку прийняття заявки до виконання постачальник зобов`язаний виставити покупцю рахунок, в якому вказується: найменування товару. одиниця виміру кількості товару, загальна кількість товару, що повинна постачатися в конкретній партії. часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами, ціна та вартість партії поставки.

Відповідно до п. 3.1. договору вартість та асортимент конкретної партії товару зазначається у видатковій накладній, яка є невід`ємною частиною договору, виходячи із ціни товару, передбаченої в п. 3.2 цього договору.

Ціна на товар є сталою і не може бути змінена в односторонньому порядку складає 5 420,00 грн. без ПДВ (п. 3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору сторони погодили порядок розрахунків за договором: покупець оплачує вартість замовленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, на наступних умовах:

- 4.1.1 покупець на умовах передоплати перераховує постачальнику аванс у розмірі 30% вартості партії поставки, вказаної у відповідному рахунку-фактурі;

- 4.1.2 остаточний розрахунок проводиться покупцем після отримання товару.

Відповідачем на виконання умов договору поставки був виставлений рахунок №08/06/21-01 від 08.06.2021 на оплату пиломатеріалів хвойних порід (сухостій), кількістю 40,00 м.куб., за ціною 5420,00грн, вартістю 216800,00 грн.

Позивач оплатив вартість товару повністю у сумі 216800,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №238 від 08.06.2021 та випискою по рахунку, які міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п. 5.1 договору поставки датою отримання товару є дата виписки видаткової накладної покупцю продавцем. Право власності на поставлений товар переходить до покупця в момент отримання товару від постачальника за видатково-прибутковою накладною.

Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2021 (п.7.1 договору поставки).

Підставою для звернення із даним позовом, як зазначає позивач, стало невиконання відповідачем в обумовлені договором поставки порядку та строки, здійснення поставки.

31.08.2021 позивачем було направлено відповідачу претензію б/н від 28.08.2021 з вимогою у строк до 31.08.2021 усунути недоліки невиконання взятих на себе зобов`язань за угодою та повернути сплачені в якості передплати грошові кошти у розмірі 216 800,00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ "Діко Україна".

Вказана претензія не отримана відповідачем, про що свідчить трекінг із сайту Укрпошти, роздрукований судом першої інстанції станом на 21.10.2021.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Главою 30 ГК України врегульовані особливості правового регулювання господарсько-торговельної діяльності, зокрема, й договори поставки.

Так, відповідно до ч. 2 статті 266 ГК України, передбачено, що до договору поставки (для того, щоб він не був громіздким) сторони можуть укладати специфікації, в яких погоджують асортимент товару, ціну, строки поставки, строки оплати, тощо.

Аналіз наведених норм свідчить, що договір поставки товару за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 910/8612/19).

Згідно зі статями 526, 525 ЦК України, які кореспондуються з положеннями статті 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2.2. договору поставки покупець (позивач) не менше як за 7 днів до дати отримання товару повинен по факсу дати заявку продавцю на товар з зазначенням його кількості, сортності. Постачальник повинен в день отримання заявки покупця підтвердити заявку.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Водночас, з матеріалів справи не вбачається, позивачем не додано до позовної заяви та до інших поданих ним документів, доказів подання відповідачу заявки на отримання товару у строк не менше ніж за 7 днів до дати його отримання із зазначенням в ній (заявці) кількості та сортності, як це передбачено у п. 2.2. договору поставки і направлення якої (заявки) має передувати підтвердженню відповідачем цієї заяви, та, відповідно, підготуванню товару до його самовивозу самим позивачем, як погодили сторони договору поставки у п. 2.1. останнього.

Тобто, в даному випадку, має місце фактично зустрічне виконання сторонами своїх зобов`язань, яке регулюється статтею 538 ЦК України, відповідно до якої виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

В даному випадку, як вказувалось вище, підготовці відповідачем товару до самовивозу позивачем має передувати направлення останнім заявки на факс відповідача із зазначенням в ній кількості та сортності товару, докази направлення якої (заявки) відсутні в матеріалах справи.

Виходячи із наведених висновків, доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем порядку та строку виконання взятих на себе зобов`язань не знаходять свого підтвердження, адже укладеним між сторонами договором не встановлено конкретний строк виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, а передбачено, що в день отримання відповідачем заявки від позивача відповідач має її підтвердити. В той же час, як вказувалось вище, доказів направлення позивачем відповідачу такої заявки матеріали справи не містять.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції статті 693 ЦК України, відповідно до якої покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, в силу наведених вище обставин також відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки, як вже зазначалось, відсутні докази виконання позивачем свого обов`язку з направлення відповідачу передбаченої п. 2.2. договору поставки заявки на отримання товару .

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до власної правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 20.08.2020 у справі №914/1680/18).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив із того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 89 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Інші доводи скаржника також не спростовують висновків суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість заявленого позивачем позову.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що незважаючи на те, що місцевий господарський суд, вирішуючи даний спір, не врахував положення п. 2.2. договору, а відмовив у задоволенні позову з підстав непогодження сторонами у договорі строків поставки товару, це не призвело до прийняття неправильного по суті судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діко Україна" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2021 у справі №927/942/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2021 у справі №927/942/21 залишити без змін.

Справу №927/942/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.02.2022.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак