ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2650/19(916/3760/21)

Господарський суд Одеської області у складі судді Найфлейша В.Д., дослідивши матеріали справи №916/3760/21

за позовом: Фірми "Давос" у формі ТОВ (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 23-а, кв. 9, ) в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Петрової Олени Євгенівни

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 260000,00 грн

Представники сторін:

не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.10.2019р. відкрито провадження у справі про банкрутство Фірми «Давос» у формі ТОВ (6505, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, ), оприлюднено на офіційному веб-порталі Верховного суду оголошення про відкриття справи про банкрутство Фірми «Давос» у формі ТОВ (6505, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, ), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію), введено процедуру розпорядження майном боржника Фірми «Давос» у формі ТОВ (6505, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, ), розпорядником майна Фірми «Давос» у формі ТОВ (6505, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, ) призначено арбітражного керуючого Петрову Олену Євгенівну, діючого на підставі свідоцтва Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 06.03.2013 року за № 434; встановлено грошову винагороду розпорядника майна Петрової О.Є. в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень шляхом авансування заявником на депозитний рахунок суду.

07.12.2021р. Фірма «Давос» у формі ТОВ (6505, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, ) в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Петрової Олени Євгенівни звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в якому просить суд стягнути з відповідача збитки у сумі 260000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2021р. прийнято позовну заяву (вх. №3880/21 від 07.12.2021р.) Фірми «Давос» у формі ТОВ (6505, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 23-А, кв. 9, ) до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Учасники справи повідомлялись належним чином про дату та час проведення слухання справи, але в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши обґрунтованість заявлених вимог позовної заяви, господарський суд з`ясував наступне.

Відповідач станом на 02.07.2019р. обіймав посаду директора Фірми «Давос» у формі ТОВ.

Матеріали справи містять банківську виписку АТ КБ «Приватбанк» з поточного рахунку позивача № НОМЕР_2 за період з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. від 13.12.2020р.

Як вбачається з квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 02.07.2019р. №ICDTJ0702O1BNB.1 відповідачем перераховано на банківську картку позивача НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 260000,00 грн. із призначенням платежу «видача НОМЕР_3».

Факт зняття відповідачем готівкових коштів в сумі 260000,00 грн. через касу АТ КБ «Приватбанк» з корпоративної банківської картки позивача НОМЕР_3 підтверджується банківською випискою АТ КБ «Приватбанк» від 02.07.2019р.

Як зазначив представник ліквідатора в позовній заяві, йому не було надано матеріалів бухгалтерського обліку товариства та звітів про використання коштів разом з підтверджуючими документами, що, як стверджує позивач, може свідчити про отримання відповідачем коштів для власних потреб.

Однак суд не може погодитись із вищевикладеним з огляду наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже позивач зобов`язаний довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу задоволення позовної заяви, однак матеріали справи не містять таких доказів.

Суд залишає поза увагою твердження позивача про набуття відповідачем коштів для власних потреб, оскільки позивач не надає доказів на підтвердження цього.

Також не можна вважати вищезазначені дії відповідача щодо зняття готівкових коштів з корпоративного рахунку позивача безпідставним набуттям майна, враховуючи наступне.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З матеріалів справи, вбачається, що відповідач є засновником боржника, отже суд вважає, що не можна вважати зняття ним коштів організації безпідставним набуттям майна.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом (ст. 44 Господарського кодексу України).

Таким чином, підприємець має право вільно користуватися коштами з поточного рахунку, який відкрито для здійснення підприємницької діяльності, за умови сплати всіх податків, зборів та інших платежів, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Згідно п. 15.1 Статуту Фірми «Давос» у формі ТОВ (міститься в матеріалах справи №916/2650/19) керівництво оперативною та поточною діяльністю Товариства та організацію виконання рішень загальних зборів учасників здійснює директор, що обирається та відкликається загальними зборами учасників. Директора може бути у будь-який час усунено від виконання обов`язків.

Директор, зокрема, розпоряджається майном товариства, відкриває у банках і розпоряджається поточним, валютним та іншими рахунками товариства (п. 15.2.3 Статуту Фірми «Давос» у формі ТОВ).

Враховуючи наявність у відповідача повноважень щодо зняття коштів з поточного рахунку позивача, доводи позивача про безпідставне зняття грошових коштів з розрахункового рахунку не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим позовні вимоги є необгрунтованими. За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позову.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сплату судового збору покладено на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволені позовних вимог Фірми «Давос» у формі товариства з обмеженою відповідальністю в особі ліквідатора Петрової Олени Євгенівни відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено 14 лютого 2022 р.

Суддя В.Д. Найфлейш