РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.02.2022Справа № 910/17789/21

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (Україна, 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А; ідентифікаційний код: 03366500)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія Кепітал" (Україна, 02156, м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 3, оф. 3; ідентифікаційний код: 39265954)

про стягнення 15 010,07 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія Кепітал" (далі - відповідач) про стягнення 15 010,07 грн, з яких 14 073,96 грн заборгованості, 491,75 грн пені, 327,65 грн інфляційних втрат та 116,71 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 2276 про надання послуг з розподілу теплової енергії, розрахункового обслуговування за спожиту теплову енергію, технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання від 23.08.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Частиною п`ятою статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: Україна, 02156, м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 3, оф. 3.

На зазначену адресу, відповідно до вищевказаних вимог процесуального закону, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 08.11.2021 з метою повідомлення відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та про його право подати, зокрема, відзив на позовну заяву.

18.11.2021 до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачу, разом з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі від 08.11.2021, яке відповідно до повідомлення підприємства поштового зв`язку не було вручене під час доставки, у зв`язку з відсутністю відповідача за вказаною адресою.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

За приписами частини першої статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 08.11.2021 була оприлюднена на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

З урахуванням викладеного, за висновком суду, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у цій справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи та останньому були створені достатні умови для реалізації ним своїх процесуальних прав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

23.08.2017 між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (далі - виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олександрія Кепітал" (далі - споживач, відповідач) було укладено Договір № 2276 про надання послуг з розподілу теплової енергії, розрахункового обслуговування за спожиту теплову енергію, технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання (далі - Договір), предметом якого є надання виконавцем послуг з розподілу теплової енергії, розрахункового обслуговування за спожиту теплову енергію, технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання приміщення (далі - об`єкт) в нежитловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 3, літ. А, а також своєчасна оплата споживачем наданих виконавцем послуг, за встановленими тарифами, у строк та на умовах, що передбачені цим Договором та чинним законодавством України (п. 2.1 Договору).

Відповідно до підпунктів 3.4.3, 3.4.5 пункту 3.4 Договору споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати послуг в обсягах та строки, які передбачені в Розділі 4 цього Договору та Додатках до нього, а також в повному обсязі сплачувати на розрахунковий рахунок виконавця вартість наданих послуг за цим Договором.

Згідно з п. 4.2 Договору споживач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у виконавця два примірники актів звірки (на вимогу споживача) на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки споживач повертає виконавцю), розрахунок за спожиту теплову енергію за попередній період (на вимогу споживача), платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії та технічного обслуговування за звітний період, а також передоплата на підставі орієнтовної вартості теплової енергії, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду, та акт приймання-передачі наданих послуг (далі - акт).

Відповідно до п. 4.4 Договору оплату за вказаними в п. 4.2 Договору документами споживач здійснює не пізніше 18 числа поточного місяця.

За змістом пунктів 4.5, 4.6 Договору при отриманні послуг з розподілу теплової енергії споживач розраховується за діючими тарифами на теплову енергію. Крім оплати послуг з розподілу теплової енергії споживач оплачує послуги виконавця з технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання відповідно до Додатку № 1 до Договору та оформленого акту.

За умовами пункту 4.7 Договору споживач зобов`язується прийняти та оплатити фактично надані послуги за цим Договором. Отримання споживачем послуг підтверджується актом.

У пунктах 4.8, 4.9 Договору сторони погодили, що споживач протягом трьох робочих днів з моменту отримання акту у двох примірниках у порядку, визначеному п. 4.2 Договору, повинен надати виконавцю оформлений відповідним чином один примірник акту. Якщо в строк, передбачений п. 4.8 Договору, споживач не надав виконавцю оформлений один примірник акту або обґрунтовану письмову відмову від прийняття наданих послуг, послуги вважаються такими, що були надані в повному обсязі згідно з цим Договором. Неповернення акту чи необґрунтована відмова від підписання акту не звільняє споживача від його обов`язку щодо повної оплати наданих послуг за цим Договором.

Згідно з п. 9.1 Договір набуває чинності з моменту його укладення і є безстроковим.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, 30.08.2018 між ним та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (Енергопостачальна організація) було укладено Договір №690031 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір постачання), за яким Енергопостачальна організація постачає теплову енергію до нежитлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 3, літ. А, а позивач здійснює оплату спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених Договором постачання, яка розподіляється між споживачами будинку пропорційно до опалювальної площі, яку вони займають.

За твердженнями позивача, відповідач, в порушення умов Договору, послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкової системи теплоспоживання та теплопостачання, а також теплову енергію, спожиту за період з червня 2020 року по квітень 2021 року, загальною вартістю 14 073,96 грн, яка визначена на підставі розрахунків вартості спожитої теплової енергії згідно з обліковими картками (табуляграмами) Енергопостачальної організації, не оплатив.

Як зазначає позивач, надання відповідачу послуг за Договором з розподілу теплової енергії також підтверджується Актом готовності до опалювального періоду 2020 - 2021 років №24/21, Нарядами № 649 від 10.11.2020 про включення тепла та № 37 від 24.03.2021 про відключення тепла у будинку за вищевказаною адресою, Відомостями обліку споживання теплової енергії за період з 31.10.2020 по 14.04.2021.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, позивачем було направлено відповідачу претензію № 062/15/1/03-2385 від 17.06.2021 про сплату заборгованості в розмірі 14 073,96 грн та пені в розмірі 491,75 грн, яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за надані послуги, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 14 073,96 грн заборгованості, 491,75 грн пені, 327,65 грн інфляційних втрат та 116,71 грн 3 % річних.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Суд встановив, що позивачем було виконано взяті на себе зобов`язання за Договором та вжито всіх необхідних заходів з підготовки будинку за адресою: м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 3, літ. А до опалювального періоду 2020 - 2021 років, а Енергопостачальною організацією було проведено перевірку готовності об`єкта теплоспоживання до опалювального сезону та складено Акт готовності об`єкта (адмінбудинку за адресою: м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 3, літ. А) до опалювального періоду, а також Акт № 5252 про готовність вузла комерційного обліку теплової енергії споживача до роботи від 03.09.2020.

З матеріалів справи також вбачається, що до вказаного нежитлового будинку, відповідно до Нарядів № 649 від 10.11.2020 про включення тепла та № 37 від 24.03.2021 про відключення тепла, в період з 11.11.2020 по 24.03.2021 здійснювалось теплопостачання, про що також свідчать належним чином засвідчені копії Відомостей обліку споживання теплової енергії за період з 31.10.2020 по 14.04.2021.

Суд встановив, що на виконання умов Договору, позивачем було надано відповідачу послуги загальною вартістю 14 073,96 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи складені позивачем Акти прийому виконаного опалення та технічного обслуговування, а саме: №2276/2006 за червень 2020 року на суму 285,35 грн; № 2276/2007 за липень 2020 року на суму 285,35 грн; №2276/2008 за серпень 2020 року на суму 285,35 грн; №2276/2009 за вересень 2020 року на суму 285,35 грн; №2276/2010 за жовтень 2020 року на суму 285,35 грн; №2276/2011 за листопад 2020 року на суму 1 018,86 грн; №2276/2012 за грудень 2020 року на суму 2 414,20 грн; №2276/2101 за січень 2021 року на суму 2 928,41 грн; №2276/2102 за лютий 2021 року на суму 3 117,52 грн; № 2276/2103 за березень 2021 року на суму 2 779,43 грн та № 2276/2104 за квітень 2021 року на суму 388,79 грн.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказані акти були направлені на адресу відповідача, про що свідчать належним чином засвідчені копії списків згрупованих поштових відправлень та фіскальних чеків.

Доказів на підтвердження наявності у відповідача заперечень щодо якості та обсягів наданих послуг та/або відмови відповідача від приймання наданих позивачем послуг та підписання вказаних актів, а також претензій щодо виконання позивачем умов Договору суду не надано.

При цьому, за умовами Договору саме на відповідача покладено обов`язок отримувати у позивача розрахункові документи за Договором, в тому числі й акти приймання-передачі наданих послуг, проте, як встановлено судом, відповідач ухилився від виконання взятих на себе зобов`язань щодо отримання у позивача вказаних актів.

На підставі пунктів 4.8, 4.9 Договору, оскільки відповідач не надав позивачу обґрунтованої відмови від прийняття послуг, послуги вважаються такими, що були надані позивачем у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення пункту 4.4 Договору, зобов`язання відповідача з оплати наданих позивачем послуг мало виконуватись не пізніше 18 числа поточного місяця.

Приймаючи до уваги умови укладеного сторонами Договору, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на вищенаведене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати суми боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 14 073,96 грн є обґрунтованою.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до підп. 6.3.2 пункту 6.3 Договору за несвоєчасну оплату вартості послуг, що надаються за цим Договором, споживач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,5 відсотка від суми фактичного боргу за кожен день прострочення.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок пені за заявлений позивачем період та встановлено, що він є арифметично вірним.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Судом також перевірено розрахунки інфляційних втрат і 3 % річних за заявлений позивачем період та встановлено, що розрахований позивачем розмір інфляційних втрат не перевищує розміру, розрахованого судом, відтак інфляційні втрати підлягають до стягнення з відповідача в заявленому позивачем розмірі, в свою чергу розрахунок 3 % річних є арифметично вірним.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 14 073,96 грн заборгованості, 491,75 грн пені, 327,65 грн інфляційних втрат та 116,71 грн 3 % річних.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія Кепітал" (Україна, 02156, м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 3, оф. 3; ідентифікаційний код: 39265954) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (Україна, 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А; ідентифікаційний код: 03366500) 14 073 (чотирнадцять тисяч сімдесят три) грн 96 коп. заборгованості, 491 (чотириста дев`яносто одну) грн 75 коп. пені, 327 (триста двадцять сім) грн 65 коп. інфляційних втрат, 116 (сто шістнадцять) грн 71 коп. 3 % річних та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.02.2022

Суддя О.В. Нечай