ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. ЧернівціСправа № 926/4552/21

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча,

при секретарі судового засідання Голіней Я.І.,

за участі представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Чернівецький Хлібокомбінат» (58018, вул. Головна, 223, м. Чернівці, код 03293304)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 59956,80 грн

І. Стислий виклад позовних вимог та відзиву на позов.

Акціонерне товариство «Чернівецький хлібокомбінат» (далі - АТ «Чернівецький хлібокомбінат») звернулося до Господарського суду Чернівецької області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки №370 від 10.09.2014 в сумі 59956,80 грн, в тому числі 48183,82 грн основного боргу за поставлений товар в період з 20.02.2020 по 29.02.20201, 6266,38 грн інфляційних втрат, 2483,66 грн 3% річних та 3025,94 грн пені, що нараховані за період з 20.02.2020 по 08.11.2021.

Відповідач у свою чергу не скористався своїм законним правом на подачу відзиву на позовну заяву.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021 позовну заяву передано судді Ніколаєву М.І.

Ухвалою суду від 16.11.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 07.12.2021.

У судове засідання 07.12.2021 відповідач не з`явився.

Ухвалою суду від 07.12.2021 замінено неналежного відповідача у справі фізичну особу-підприємця Пендрик Олесю Вікторівну на ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи по суті на 12.01.2022.

Ухвалою суду від 12.01.2022 зобов`язано Управління ДМС України у Чернівецькій області надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи по суті на 27.01.2022.

Відповідно до листа Управління ДМС України у Чернівецькій області (вх.№152) від 24.01.22, місце проживання відповідача - АДРЕСА_2 .

27.01.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 02.02.2022.

01.02.2022 від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі.

02.02.2022 відповідача у судові засідання не з`явився, причини не з`явлення суду не повідомив, при цьому ухвали суду були направлені відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на вищезазначену адресу, проте всі ухвали повернулись на адресу суду з відміткою про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.5 ст. 252 ГПК України, яка визначає особливості розгляду справи у порядку спрощеного провадження, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання будь якої із сторін про розгляд даної справи з викликом сторін суду не надходило. Судом з власної ініціативи розгляд справи проводився в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Тому, враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.

ІІІ. Фактичні обставини справи встановлені судом.

10.09.2014 між АТ «Чернівецький Хлібокомбінат» та фізичною особою-підприємцем Пендрик Олесею Вікторівною був укладений договір поставки №370 (далі- договір).

Відповідно до п.1.1 договору продавець продає і поставляє за заявками покупця, а покупець купує хліб, хлібобулочні та кондитерські вироби (далі-товар), ціна яких визначається продавцем, а кількість і асортимент- заявкою покупця, що відображається в накладних.

Згідно п. 2.3 покупець в повному обсязі здійснює передоплату товару до моменту здійснення поставки шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок або внесення коштів готівкою в касу продавця.

Пунктом 3.2.1 передбачено, що покупець зобов`язаний прийняти поставлений товар та оплатити його відповідно до умов цього договору за цінами, встановленими продавцем.

Пунктом 4.11. визначено, що в разі виникнення у покупця заборгованості перед продавцем, як при виконанні цього договору, так і в інших зобов`язаннях, останній має право призупинити постачання товару до повного погашення заборгованості або відмовитись від цього договору і вимагати сплати заборгованості та відшкодування заподіяних йому збитків.

Крім того, у випадку несплати або несвоєчасної оплати покупцем одержаного товару, останній зобов`язаний, крім суми основного боргу, сплатити продавцеві пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.6.2)

Даний договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014. По закінченню строку дії договір пролонгується на кожен наступний календарний рік за умови відсутності заперечень сторін.

Судом встановлено, що протягом лютого 2020 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 20 210, 63 грн, що підтверджується товарно - транспортними накладними № ЧХ - 45159 від 20 лютого 2020 року, № ЧХ - 44905 від 20 лютого 2020 року, № ЧХ - 47451 від 21 лютого 2020 року, № ЧХ - 50601 від 24 лютого 2020 року, № ЧХ - 50956 від 24 лютого 2020 року, № ЧХ - 52499 від 25 лютого 2020 року, № ЧХ - 52044 від 25 лютого 2020 року, № ЧХ - 54205 від 26 лютого 2020 року, № ЧХ - 53642 від 26 лютого 2020 року, № ЧХ - 57160 від 28 лютого 2020 року, № ЧХ - 56923 від 28 лютого 2020 року, № ЧХ - 58070 від 29 лютого 2020 року. № ЧХ - 58845 від 29 лютого 2020 року.

Відповідач за поставлений товар передоплату не зробив, в подальшому вартість товару не сплатив, що призвело до виникнення боргу в сумі 20210, 63 грн.

27.09.2021 АТ «Чернівецький хлібокомбінат» надіслав ОСОБА_1 претензію щодо невиконання умов договору поставки №370, яка залишена відповідачем без відповіді.

Як вбачається з матеріалів справи, товарно-транспортні накладні №ЧХ-45796 від 20.02.2020 №ЧХ-47451 від 21.02.2020, №ЧХ-47137 від 21.02.2020, №ЧХ-46697 від 21.02.2020, №ЧХЧХ-46138 від 21.02.2020, №ЧХ-48783 від 22.02.2020,№ЧХ-48705 від 22.02.2020, №ЧХ-48303 від 22.02.2020, №ЧХ-47852 від 22.02.2020, №ЧХ-49283 від 23.02.2020, №ЧХ-49433 від 23.02.2020, №ЧХ-49924 від 23.02.2020, №ЧХ-51642 від 24.02.2020, №ЧХ-51248 від 24.02.2020, №ЧХ-53142 від 25.02.2020, №ЧХ-52937 від 25.02.2020, №ЧХ-54559 від 26.02.2020, №ЧХ-55318 від 27.02.2020 №ЧХ-55581 від 27.02.2020,№ЧХ56049 від 27.02.2020, №ЧХ-57392 від 28.02.2020, №ЧХ-57780 від 28.02.2020 та №ЧХ-58845 від 29.02.2020, надані позивачем на підтвердження поставки товару, не містять підпису відповідача або його представника про отримання товару.

Станом на момент вирішення спору відповідач не має статусу фізичної - особи, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наявним в матеріалах справи.

IV. Висновки суду по суті спору.

Даний спір належить до юрисдикції господарських судів, оскільки у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (див. пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а згідно ч. 2 цієї статті передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як встановлено судовим слуханням, в порушення вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України відповідач неналежним чином виконав свій обов`язок щодо оплати поставленого товару, а тому з нього слід стягнути на користь позивача як нового кредитора 20210,63 грн. основного боргу.

В частині стягнення 27973,19 грн. основного боргу слід відмовити виходячи з того, що відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст.9);

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції;

Судом встановлено, що подані на підтвердження поставки товару товарно - транспортні накладні не підписані відповідачем чи його уповноваженим представником, тож не є первинними документами, що підтверджують факт поставки товару на загальну суму 27973,19 грн.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

У зв`язку з несплатою вартості отриманого товару з відповідача слід стягнути згідно проведеного судом розрахунку 1559,77 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки за загальний період з 20.02.2020 по 29.08.2020.

В частині стягнення 1466,17 грн пені слід відмовити, оскільки позивачем розраховано пеню за більший період (до 08.11.2021), ніж передбачено ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та у більшому розмірі, ніж встановлено Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідно до статті 3 якого розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України)

Згідно проведеного судом розрахунку з відповідача стягується 2577,99 грн. інфляційних та 1032,50 грн. 3% річних за загальний період з 20.02.2020 по 08.11.2021, що узгоджується з положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором

В частині стягнення 3688,40 грн. інфляційних втрат та 1451,16 грн 3% річних слід відмовити, оскільки позивачем при здійсненні розрахунку неправильно визначено початок виникнення заборгованості (помилково зазначено загальний період з 20.02.2020, у той час як поставка товару відбувалась протягом 20.02.2020 - 29.02.2020).

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 20210,63 грн. основного боргу, 1559,77 грн пені, 2577,99 грн. інфляційних та 1032,50 грн. 3% річних.

V. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до п.3. ч.4 ст. 129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 174, 185, 193, п.4 ч.1. ст.231, ст. 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Чернівецький Хлібокомбінат» (58018, вул. Головна, 223, м. Чернівці, код 03293304) 20210,63 грн. основного боргу, 1559,77 грн пені, 2577,99 грн. інфляційних, 1032,50 грн. 3% річних та 960,21 судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2022

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.І. Ніколаєв