ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"08" лютого 2022 р. Справа № 903/793/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Миханюк М.В.

судді Саврій В.А.

судді Дужич С.П.

секретар судового засідання Олійник Т.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача 1: Солтисюка А.П., адвоката, ордер серія Серія АС 1033384 від 17.01.22

відповідача 2: Матвіїва В.М., адвоката, ордер серія Серія АС №1034845 від 02.02.22

прокурора: Немковича І.І., посвідчення 065847 від 03.11.21

за апеляційною скаргою заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення господарського суду Волинської області, ухваленого 08.12.21р. суддею Гарбар І. О. о 11:05 у м.Луцьку, повний текст складено 13.12.21р. у справі № 903/793/21

за позовом виконувача обов`язків заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби

до Комунального підприємства "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради

до Комунального підприємства "Луцький комбінат шкільного і студентського харчування"

про визнання недійсним рішення тендерного комітету та договору

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Північно-західного апеляційного господарського суду перебуває апеляційна скарга заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення господарського суду Волинської області від 08.12.21 у справі № 903/793/21 за позовом виконувача обов`язків заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби до Комунального підприємства "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради до Комунального підприємства "Луцький комбінат шкільного і студентського харчування" про визнання недійсним рішення тендерного комітету та договору.

Ухвалою суду від 13.01.22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.21р. у справі №903/793/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на "08" лютого 2022 р. об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 4 .

04.02.2022 від відповідача 2 надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги без руху. В обґрунтування клопотання вказує, що додані до апеляційної скарги Описи вкладення до цінних листів та Список згрупованих відправлень «Укрпошта Експрес» не відповідають вимогам пунктів 61 (на описах відсутній номер поштового відправлення ) і 67 (в разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку, а саме відсутні зазначення найменування об`єкта поштового зв`язку та прізвища, ініціалів, підпису, працівника поштового зв`язку) Правил, відповідно.

На підтвердження своєї позиції посилається на постанову Верховного Суду від 20.01.2022 по справі №916/1618/21.

На переконання заявника, суд апеляційної інстанції зобов`язаний був залишити скаргу по справі №903/793/21 без руху, згідно з вимогами ч. 2 ст. 260 ГПК України.

Крім того, зазначає, що застосуванню підлягає п. 11 ст. 176 ГПК України, де визначено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

В судове засідання 08.02.2022 з`явилися представники відповідачів 1,2 та прокурор.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся заздалегідь та належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача 2 підтримав раніше подане клопотання про залишення апеляційної скарги без руху та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить залишити без руху апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури від 23.12.2021 на рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2021 по справі №903/793/21.

Прокурор заперечив проти задоволення вказаної заяви, оскільки вважає, що вона спрямована на затягування розгляду скарги.

Представник відповідача 1 не заперечує проти задоволення поданого клопотання про залишення апеляційної скарги без руху.

Колегія суддів розглянувши подане клопотання прийшла до висновку про його відхилення, з огляду на таке.

Згідно із ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; 2) докази сплати судового збору; 3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; 4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Відповідно до ст. 259 ГПК України визначено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

За приписами ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Аналіз положень ст.ст. 174, 258, 260 ГПК України дозволяє зробити висновок про те, що апеляційна скарга приймається до розгляду у випадку виконання скаржником вимог ст. 258 ГПК України, зокрема, подання доказів надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Обов`язок щодо надсилання іншим учасникам справи копії апеляційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення, міститься у ст. 259 ГПК України, а не ст. 258 ГПК України.

Отже, згідно зі ст. 260 ГПК України апеляційний суд не має повноважень залишати апеляційну скаргу без руху, а потім її повертати з підстав недотримання стороною вимог ст. 259 ГПК України. Такі повноваження у суду апеляційної інстанції передбачені лише у зв`язку з невиконанням стороною вимог ст. 258 ГПК України.

Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.09.2018 у справі № 927/95/18, від 08.10.2018 у справі №927/626/17 та від 12.08.2019 у справі № 910/7534/18, від 28.0.2019 у справі №916/3245/17.

При цьому, слід вказати, що вказана ст. 259 ГПК України не містить конкретних вимог, які ставляться до оформлення поданих описів вкладення до цінного листа.

Разом з тим, додані до апеляційної скарги, фіскальний чек АТ «Укрпошта», описи вкладення у цінний лист, які містять підпис працівника поштового зв`язку, а також календарний штамп відділу поштового зв`язку та список згрупованих відправлень, у якому міститься прізвище, підпис та печатка відправника та штамп АТ «Укрпошта», на переконання колегії суддів, в комплексі свідчать про належне виконання скаржником норм ст. 258 ГПК України щодо надіслання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Зокрема, як убачається із відстеження трекінгу Укрпошти відповідач 2 - Комунальне підприємство "Луцький комбінат шкільного і студентського харчування" отримав копію апеляційної скарги у справі 28.12.2021 за довіреністю, а відповідач 1 - Комунальне підприємство "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради отримав копію апеляційної скарги у справі 24.12.2021 особисто.

При цьому, посилання відповідача 2 на постанову Верховного Суду від 20.01.2022 по справі №916/1618/21 щодо оформлення описів вкладення до цінних листів та списку згрупованих відправлень «Укрпошта Експрес» не береться судовою колегією до уваги, оскільки ця постанова прийнята за іншої, ніж у даній справі фактично-доказової бази, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших обставин, встановлених судовими інстанціями, і за інших поданих сторонами та оцінених судом доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято відповідні судові рішення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Беллет проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Отже, як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Тобто, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Колегія суддів, також зауважує, що ухвала суду про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду від 13.01.2022 судом апеляційної інстанції була направлена учасникам справи, зокрема, на поштову адресу відповідача 2, яку останній отримав 17.01.2022 за довіреністю (відстеження трекінгу Укрпошти).

При цьому, подана представником відповідача 2 до суду апеляційної інстанції заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи ) від 02.02.2022, не свідчить про неотримання апеляційної скарги самим відповідачем 2.

Крім того, матеріали справи містять подану відповідачем 1 заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, що на переконання колегії суддів свідчить про отримання ним, копії апеляційної скарги.

Отже, враховуючи наведене вище, у колегії суддів були відсутні підстави для залишення поданої апеляційної скарги без руху.

Таким чином на переконання колегії суддів подане клопотання про залишення апеляційної скарги без руху є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Крім того, в судовому засіданні представником відповідача 2 була заявлена заява про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Миханюк М.В., судді Саврій В.А., Дужич С.П..

В обґрунтування клопотання з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України вказує наступне.

-недотримання судом порядку і строку вирішення клопотання від 04.02.2022 про залишення апеляції прокурора без руху;

-неврахування висновків Верховного Суду викладених у постанові від 20.01.2022 у справі №916/1618/21 щодо вимог до доказів надіслання копій процесуальних документів іншим учасникам справи;

-створення процесуальних переваг для прокурора та потурання допущених ним порушенням процесуального закону;

-намагання розглянути і вирішити по суті апеляційну скаргу в нелегітимному процесі.

Прокурор заперечив проти задоволення вказаної заяви, вважає, що відповідач 2 затягує розгляд скарги.

Представник відповідача 1 підтримав подану заяву відповідача 2 про відвід колегії суддів.

Розглянувши подану заяву про відвід, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 визначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/ 02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно установлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N255, пп.28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява №73797/01, п.119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996р. у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п.32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984р. у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/ 01, п.62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду чи судді-члену колегії на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Як убачається із доводів викладених у заяві про відвід, фактично заявник не погоджується із позицією суду про відмову у задоволенні його клопотання про залишення апеляційної скарги без руху.

При цьому, згідно із ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу. Відповідно до Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати касаційну скаргу, обґрунтувавши у скарзі в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (ст. 287, п. 5 ч. 1 ст. 290 ГПК України).

Враховуючи викладені вище обставини та проаналізувавши приписи чинного законодавства, якими унормовані підстави для відводу судді, необхідно зазначити, що наведені заявником у заяві про відвід колегії суддів у справі №903/793/21 обставини та доводи спростовуються матеріалами справи, не свідчать про упередженість або необ`єктивність колегії суддів і не є підставою для відводу в розумінні ст.ст.35, 36 ГПК України, а тому така заява не підлягає задоволенню.

Крім того, згідно із ч. 3 ст. 39 ГПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Отже розгляд вказаного відводу не передається на вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Разом з тим, представник відповідача 2 заявив клопотання про відкладення розгляду справи для подачі відзиву.

Прокурор заперечив проти відкладення та вказав, що задоволення вказаного клопотання призведе до затягування розгляду скарги.

Представник відповідача 1 підтримав подане клопотання відповідача 2 про відкладення розгляду справи.

За наведеного, з метою повного, всебічного дослідження всіх фактичних обставин справи, враховуючи подане клопотання про відкладення розгляду скарги, дотримання принципів рівності перед законом і судом, змагальності, забезпечення сторонам конституційного права на захист порушених прав чи охоронюваних законом інтересів, забезпечення доступу до правосуддя, справедливого та неупередженого вирішення спору, необхідністю подачі представником відповідача 2 відзиву у даній справі, судова колегія, в порядку ст. 216 ГПК України, відкладає розгляд апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 35, 36, 38, 39, 202, 216, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у задоволенні заяви Комунального підприємства "Луцький комбінат шкільного і студентського харчування" про залишення без руху апеляційної скарги заступника керівника Волинської обласної прокуратури від 23.12.2021 на рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2021 по справі №903/793/21.

2. Заяву Комунального підприємства "Луцький комбінат шкільного і студентського харчування" про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Миханюк М.В., судді Саврій В.А., Дужич С.П. у справі №903/793/21 визнати необґрунтованою та відмовити в її задоволенні.

3. Розгляд справи відкласти на "14" березня 2022 р. об 14:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

4. Визнати явку учасників справи на їх розсуд.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.