ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2022 р. Справа№ 910/7188/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 18.01.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 05.10.2021 (повний текст рішення складено 06.10.2021)

у справі №910/7188/21 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арс Тек Груп"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 1.109.875,89 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арс Тек Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 1.109.875,89 грн, з яких: 1.034.281,68 грн - основного боргу, 23.617,62 грн - 3 % річних та 51.976,59 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору № 53-123-01-20-06130 від 21.02.2020 у частині повної оплати вартості товару.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти викладених у позові обставин, посилаючись на те, що порушення строку оплати є наслідком настання кризової економічної ситуації як у ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", так і на ринку електроенергетики України у цілому, внаслідок введення моделі енергетичного ринку у червні 2019 року, яку неможливо було спрогнозувати; також неможливо було спрогнозувати введення жорстких цінових обмежень та виведення 55 % обсягів електричної енергії, що виробляє ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з ринкового середовища та їх реалізація на безоплатній основі (1 коп. за КВт*год), так і критичне зростання заборгованості перед відповідачем з боку ДП «Гарантований покупець»; у зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Також відповідач вказував, що позивачем не вірно визначено дату, з якої у останнього виникає право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат; відповідач стверджував, що період нарахування 3% річних та інфляційних втрат за договором (накладні №№3, 4, 5) повинен розпочинатися з 24.04.2020 + 45 робочих днів = 02.07.2020, а не з 20.06.2020, як зазначено в позовній заяві; період нарахування 3% річних та інфляційних втрат за договором (накладна №6) повинен розпочинатися з 18.05.2020 + 45 робочих днів = 24.07.2020, а не з 20.06.2020, як зазначено в позовній заяві.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/7188/21 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арс Тек Груп" 1.034.281 (один мільйон тридцять чотири тисячі двісті вісімдесят одна) грн. 68 коп. - основного боргу, 23.617 (двадцять три тисячі шістсот сімнадцять) грн. 62 коп. - 3 % річних, 51.976 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість) грн. 59 коп. - інфляційних втрат, 16.000 (шістнадцять тисяч) грн. - витрат на правову допомогу та 16.648 (шістнадцять тисяч шістсот сорок вісім) грн. 14 коп. - судового збору.

Рішення суду мотивоване встановленням обставин щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором № 53-123-01-20-06130 від 21.02.2020 щодо повної оплати вартості товару.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/7188/21 та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір 3 % річних від суми заборгованості до 22597,29 грн.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник наголошує, що судом не враховано, що позивачем не вірно визначено дату, з якої у останнього виникає право на нарахування 3% річних; відповідач стверджує, що період нарахування 3% річних за накладними №№3, 4, 5 повинен розпочинатися з 02.07.2020 (24.04.2020 + 45 робочих днів), а не з 20.06.2020, як зазначено в позовній заяві; період нарахування 3% річних за накладною №6 повинен розпочинатися з 24.07.2020 (18.05.2020 + 45 робочих днів), а не з 20.06.2020, як зазначено в позовній заяві. Так, за розрахунком відповідача загальна сума 3 % річних повинна становити 22597,29 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/7188/21; призначено розгляд апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 18.01.2022 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив суд скаргу задовольнити, частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/7188/21 та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір 3 % річних від суми заборгованості до 22597,29 грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню, виходячи з наступного.

21.02.2020 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Арс Тек Груп", як постачальником, та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", як покупцем, укладено договір №53-123-01-20-06130, за яким постачальник зобов`язався поставити покупцю інструменти, а покупець - прийняти та оплатити їх вартість.

Пунктом 1.1 договору № 53-123-01-20-06130 від 21.02.2020 передбачено, що кількість, асортимент і ціна товару зазначається у специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Специфікацією №1 до договору № 53-123-01-20-06130 від 21.02.2020 сторони узгодили поставку інструментів на суму 1.034.281, 68 грн.

Датою поставки є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (пункт 3.3 договору № 53-123-01-20-06130 від 21.02.2020).

Предметом позову у даній справі є стягнення 1.034.281,68 грн - основного боргу, 23.617,62 грн - 3 % річних, 51.976,59 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за загальний період з 20.06.2020 по 11.04.2021.

Відповідно до частини першої ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою укладений сторонам договір є договором поставки.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк та припиняється виконанням, проведеним належним чином. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Колегією суддів встановлено, що позивачем на виконання умов договору № 53-123-01-20-06130 від 21.02.2020 поставлено відповідачу товар на загальну суму 1.034.281,68 грн., що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін видатковими накладними №3 від 07.04.2020, №4 від 07.04.2020, №5 від 07.04.2020, №6 від 06.05.2020, №2 від 04.02.2021, актом калібрування №21575 та сертифікатами відповідності.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором № 53-123-01-20-06130 від 21.02.2020 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов даної угоди.

Пунктом 2.2 договору № 53-123-01-20-06130 від 21.02.2020 передбачено, що оплата відбувається протягом 45 робочих днів після поставки та виконання умов пунктів 3.2, 5.1 цього договору.

З товаром позивач надає відповідачу видаткову накладну, податкову накладну, документ, який підтверджує якість товару та свідоцтво про калібрування (пункт 3.2 договору № 53-123-01-20-06130 від 21.02.2020).

Згідно з пунктом 5.1 договору № 53-123-01-20-06130 від 21.02.2020 приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкцій П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС».

Колегією суддів встановлено, що постачання товару за договором, проходження вхідного контролю та реєстрація податкових накладних в ЄРПН, відбувалась поетапно у наступні строки:

- за видатковими накладними №№ 3, 4, 5 від 07.04.2020 (сума вартості товару 30067,20 грн, 416140,16 грн та 474130,37 грн відповідно) датою фактичної поставки є 13.04.2020, датою реєстрації податкової накладної в ЄРПН - 10.04.2020, датою проходження вхідного контролю - 24.04.2020;

за видатковою накладною №6 від 05.05.2020 (сума вартості товару 53594,42 грн) датою фактичної поставки є 12.05.2020, датою реєстрації податкової накладної в ЄРПН - 18.05.2020, датою проходження вхідного контролю - 18.05.2020;

за видатковою накладною №2 від 04.02.2021 (сума вартості товару 60349,54 грн) датою фактичної поставки є 08.02.2021, датою реєстрації податкової накладної в ЄРПН - 10.02.2021, датою проходження вхідного контролю - 09.02.2021.

Отже, терміном оплати вартості товару за договором за видатковими накладними №№3, 4, 5 є 01.07.2020, за видатковою накладною №6 - 23.07.2020, за видатковою накладною №2 - 12.04.2021.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження здійснення повної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Таким чином, на час розгляду справи в суді першої інстанції у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 1.034.281,68 грн.

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання свого зобов`язання за договором не надав, колегія суддів вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості в сумі 1.034.281,68 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по оплаті вартості товару не виконав належним чином, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів дійшла висновку про те, що обґрунтованими та арифметично вірними сумами цих компенсаційних виплат, які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, є 3% річних у розмірі 22.597,29 грн та інфляційні втрати у розмірі 51.976,59 грн, нараховані за період прострочення оплати з 02.07.2020 по 11.04.2021 (за видатковими накладними №№3, 4, 5), з 24.07.2020 по 11.04.2021 (за видатковою накладною №6).

Отже, з урахуванням факту порушення відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача 51.976,59 грн інфляційних втрат та 22.597,29 грн 3% річних є такими, що підлягають задоволенню.

Позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 1020,33 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/7188/21 - скасуванню в частині задоволення позовної вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 1020,33 грн, з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, із здійсненням перерозподілу судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267 - 271, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/7188/21 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/7188/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 1020,33 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 1020,33 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Здійснити перерозподіл судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арс Тек Груп" 16.632,84 грн (шістнадцять тисяч шістсот тридцять дві гривні 84 копійки) витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арс Тек Груп" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 3405 грн (три тисячі чотириста п`ять гривень) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити суду першої інстанції видати відповідні накази з зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №910/7188/21 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 11.02.2022 після виходу з лікарняного судді Кравчука Г.А.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук