ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2022 р.

м. Київ

Справа № 911/2586/21

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочки Т.О., розглянув в порядку загального позовного провадження

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймдорбуд" (08301, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 3, )

до Головурівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради (08353, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Головурів, вул. Горфункіна, буд. 11, )

за участю Вороньківської сільської ради (08352, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Вороньків, вул. Паркова, буд. 2, ) в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору

про стягнення заборгованості,

за участю представників:

позивача: Шишута А. А.;

відповідача: не з`явились;

третьої особи: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 30.08.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймдорбуд" до Головурівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради та Вороньківської сільської ради про стягнення заборгованості.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач, зокрема, зазначає, що між ним як виконавцем та відповідачем як замовником укладено Договір підряду. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, виконавши передбачені ним роботи, водночас відповідач у визначений сторонами строк не здійснив оплати, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість за договором у розмірі 264448,87 грн. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення вказаної суми. Крім того, окрім вимоги про стягнення основного боргу позивачем, у зв`язку з простроченням строків оплати також нараховано відповідачу 11373,52 грн пені, 4802,33 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.09.2021 вказану позовну заяву залишено без руху.

Позивачем, на виконання ухвали Господарського суду Київської області про залишення позовної заяви без руху подано заяву про усунення недоліків. Суд, перевіривши подані документи, встановив, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 28.09.2021 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 18.10.2021, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. Також судом в силу положень ч. 2 ст. 169 ГПК України встановлено письмову форму для всіх заяв та клопотань, що будуть подаватись у даній справі.

18.10.2021 від позивача до суду надійшло клопотання б/н від 18.10.2021 про відкладення розгляду справи.

У підготовчому судовому засіданні 18.10.2021 судом задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 01.11.2021.

За наслідками підготовчого судового засідання 01.11.2021 з огляду на те, що ухвалу суду за попереднє судове засідання, котре відбулося 18.10.2021 не було вчасно направлено учасникам справи з технічних причин, а відтак, останні не мали можливості знати про дату та час проведення судового засідання, судом з власної ініціативи відкладено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 15.11.2021. Також, суд, з метою додержання процесуальних строків, відповідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів.

До суду 04.11.2021 від Вороньківської сільської ради надійшов відзив на позовну заяву №2215/02-17 від 26.10.2021, в якому відповідач-2, зокрема, стверджує про те, що позивачем не обґрунтовано того, у чому полягає порушення його прав з боку відповідач-2 та не надано жодних підтверджуючих документів про виникнення правовідношення з Вороньківською сільською радою. Таким чином Вороньківська сільська рада стверджує, що за відсутності між нею та позивачем договірних відносин, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Від позивача до суду 15.11.2021 надійшло клопотання про перенесення судового засідання б/н від 15.11.2021.

У судове засідання 15.11.2021 представники сторін не з`явилися, судом встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив до наступного судового засідання та відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 29.11.2021.

24.11.2021 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 09.11.2021 про встановлення належного відповідача у справі №911/2586/21, в якому позивач просив суд: залучити до участі у справі належним відповідачем Головурівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради, не закриваючи провадження у справі.

Разом з тим від позивача надійшла заява б/н від 09.11.2021 про залучення третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Воронківську сільську раду.

Також 24.11.2021 позивачем подано нову редакцію позовної заяви б/н від 09.11.2021 в якій останній визначив позовні вимоги в новій редакції.

25.11.2021 до суду від Воронківської сільської ради надішли пояснення на позовну заяву (зі змінами) про стягнення заборгованості з вимогами про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судове засідання, яке призначалося судом на 29.11.2021 не відбулося з огляду на перебування судді Черногуза А. Ф. у вимушеній відпустці, у зв`язку із самоізоляцією, пов`язаною з короновірусною хворобою. Беручи до уваги вказану обставину, судом ухвалою від 07.12.2021 визначено нову дату та час проведення судового засідання - 21.12.2021.

10.12.2021 до суду від Головурівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради надійшов відзив №129 від 30.11.2021 в якому остання підтверджує невиконання п. 5.1. Договору, проте заперечує проти позовних вимог оскільки вважає, що несплата замовником коштів за виконані підрядником роботи сталася не з вини Головурівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради, у зв`язку з чим, безпідставними є вимоги позивача про стягнення боргу, пені, 3% річних а також витрат на професійну правничу допомогу.

Того ж дня від позивача надійшла відповідь на відзив Головурівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради б/н від 08.12.2021 та відповідь на пояснення Вороньківської сільської ради від 22.11.2021 в яких позивач заперечував проти тверджень відповідачів та підтримав позовні вимоги.

21.12.2021 позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду в частині вимог до Вороньківської сільської ради Бориспільського району та про розгляд позовної заяви в редакції від 09.11.2021.

21.12.2021 за наслідками судового засідання, суд ухвалою від 21.12.2021 задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймдорбуд" про залишення позову без розгляду в частині вимог до Вороньківської сільської ради та розгляд позовних вимог в редакції позовної заяви (зі змінами) від 09.11.2021 у справі № 911/2586/21 та залишив без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймдорбуд" до Головурівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради та Вороньківської сільської ради про стягнення заборгованості, у справі №911/2586/21, в частині вимог до Вороньківської сільської ради, а також визначив розглядати вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймдорбуд" в редакції позовної заяви (зі змінами) від 09.11.2021.

Крім того, судом винесено додаткову ухвалу від 21.12.2021, якою суд залучив до участі у справі Вороньківську сільську раду в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, встановив відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив - до наступного судового засідання. Також судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.01.2022.

Таким чином у судовому засіданні 21.12.2021 судом визначено розглядати позовні вимоги у наступній редакції: Стягнути з Головурівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймдорбуд" 264448,87 грн боргу, 15589,96 грн пені, 6084,40 грн 3% річних, 4291,85 грн судового збору та 15000,00 витрат на правову допомогу.

11.01.2022 до суду від позивача надійшла заява б/н від 11.01.2022 про відмову від стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу.

У судовому засіданні 11.01.2022 судом у зв`язку з неявкою відповідача відкладено проведення судового засідання на 25.01.2022.

21.01.2022 від позивача надійшла заява б/н від 21.01.2022 про проведення судових засідань без участі позивача.

Від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача №2 від 04.01.2022, а яких останній зазначає, що позивачем невірно нараховано пеню та 3% річних, які сукупно мають складати 13149,84 грн.

У судове засідання 25.01.2022 представники сторін не з`явились, судом ухвалено рішення у справі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Головурівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Бориспільської районної ради Київської області (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Праймдорбуд" (підрядник, позивач) укладено Договір підряду №1 від 12.10.2020 (далі - Договір) за яким, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку з використанням своїх механізмів та матеріалів виконати, а платник оплатити: Капітальний ремонт по заміні метало-пластикових конструкцій (двері металопластикові) з відновленням укосів по Головурівській ЗОШ І-ІІІ ступенів по вул. Гарфункіна, 11 в с. Головурів Бориспільського району Київської області (п. 1.1. Договору).

Рішенням Воронківської сільської ради Бориспільського району Київської області VІІІ скликання (третя позачергова сесія) №47-3-VІІІ від 30.12.2020, зокрема, вирішено увійти з 01.01.2021 року до складу засновників Головурівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Бориспільськох районної ради Київської області () шляхом прийняття прав засновника від Бориспільської районної ради Київської області. Таким чином назва позивача змінилась з Головурівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Бориспільської районної ради Київської області на Головурівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради Київської області.

Відповідно до п. 1.2. Договору перелік обсяги та вартість робіт визначаються кошторисною документацією, що є невід`ємною частиною цього Договору, розробленою у встановленому законодавством порядку згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» Код ДК 021-20-5 - Інженерні та будівельні роботи.

Строки виконання робіт за цим Договором встановлено по 31.12.2020. Перегляд строків виконання робіт, обумовлених Договором, може здійснюватися у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили необхідність продовження строків, у тому числі виникнення обставин непереборної сили, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення вартості робіт, визначеної у цьому Договорі. Рішення про перегляд строків оформляється додатковою угодою з обґрунтуванням обставин. Датою закінчення робіт за Договором вважається дата їх прийняття замовником, що засвідчується підписанням акта прийому-передачі робіт (п. 2.1., 2.2., 2.3 Договору).

Згідно п. 3.1 - 3.4 Договору вартість робіт за Договором визначається Договірною ціною та складає 264448,87 грн у тому числі ПДВ - 44074,81 грн. Договірна ціна може зменшуватись при погодженні з замовником у разі зменшення обсягів робіт. Якщо фактична вартість закінчених робіт, перевищує ціну, яка визначена пунктом 3.1. Договору, всі пов`язані з ним витрати несе підрядник. За наявності обставин, що зумовлюють необхідність уточнення договірної ціни, підрядник подає відповідні обґрунтування та розрахунки замовнику, який не пізніше 5-ти днів з дня одержання зобов`язаний розглянути їх та при необхідності, запросити від підрядника додаткову інформацію, ухвалити або відхилити пропозицію і повідомити про це підрядника. Виконання підрядником додаткових об`ємів чи видів робіт без їх попереднього узгодження у встановленому порядку із замовником не допускаються і відповідно оплаті не підлягають.

Розрахунки за виконані роботи за цим Договором здійснюються платником протягом 30 банківських днів з дати підписання замовником акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2В) в національній валюті України на підставі ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України за фактично виконані об`єми робіт за рахунок коштів міського бюджету, в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з рахунку замовника, відкритого в органі казначейства на розрахунковий рахунок підрядника, зазначений у договорі. Але у разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 10 банківських днів з дати отримання замовником бюджетних коштів на свій реєстраційний рахунок. Замовник має право затримати кінцеві розрахунки за роботи, виконані з дефектами, недоліками, виявленими при прийманні об`єкту, до їх усунення підрядником за власний рахунок (п. 5.1. - 5.2. Договору).

За порушення сторонами термінів виконання зобов`язань за Договором, винна сторона виплачує іншій стороні неустойку (пеню) у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується неустойка, за кожен день прострочення платежів. У випадку невиконання або неналежного виконання однією зі сторін зобов`язань за цим Договором, винувата сторона відшкодовує іншій стороні збитки, включаючи втрачену вигоду. У випадку розірвання Договору з вини замовника, останній оплачує підряднику вартість виконаних робіт, а також частину прибутку, який мав бути отриманий за цим Договором, на протязі 15-ти банківських днів. Плата неустойки не звільняє сторони від виконання зобов`язань або усунення порушень. Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Договору (п. 7.1. - 7.4., п. 7.6 Договору).

Пунктами 9.1 - 9.4 Договору сторони погодили, що цей Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2020 року, а в частині фінансових зобов`язань за Договором - до повного їх виконання. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору. Зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору.

Додатковою угодою №1 до Договору сторони, зокрема, погодили викласти п. 9.1. Договору у новій редакції а саме: «Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 30.12.2021, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань».

Додатковою угодою №2 до Договору сторони погодили викласти пункт ХІІ в новій редакції, а саме: «Підрядник: ТОВ «Праймдорбуд»; 08300, Київська область, місто Бориспіль, вул. Київський шлях, 3; ; р/р НОМЕР_1 в АТ КБ «Приват Банк», МФО 321842, тел. ». Пунктом 2 даної Додаткової угоди визначено, що у зв`язку з зміною розрахункового рахунку ТОВ «Праймдорбуд», замовник зобов`язаний перерахувати кошти згідно пункту 3.1 Договору у сумі 264448,87 грн, у тому числі ПДВ - 44074,81 гривень на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» МФО 321842.

21.12.2020 сторонами підписано Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт на суму 264448,87 грн.

Суд дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази вважає за необхідне зазначити на наступному.

Укладений між сторонами Договір за своєю природою є Договором підряду з елементами поставки та надання послуг, тож правовідносини, що виникли між сторонами регулюються відповідними положеннями Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 321 Господарського кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Як вже зазначалось вище, пунктом 2.3. Договору сторони погодили, що датою закінчення робіт за Договором вважається дата їх прийняття замовником, що засвідчується підписанням акта прийому-передачі робіт.

В матеріалах справи наявний Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 від 21.12.2020 на суму 264448,87 грн підписаний обома сторонами та скріплений печатками сторін, а отже є таким, що схвалений позивачем та відповідачем.

Таким чином, підписуючи Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 від 21.12.2020 на суму 264448,87 грн, відповідач фактично погодився з виконаними роботами, позаяк вчинив юридичний факт за яким прийняв виконані роботи та отримав для себе підстави, за якими наступає його обов`язок зі сплати відповідної суми за Актом в силу положень п. 5.1 Договору.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань свідчить також відсутність скарг та заперечень з приводу відповідності, якості, строків виконаних робіт позивачем.

Отже, з наведеного Акту вбачається, що позивачем належним чином виконано свої зобов`язання за Договором та здійснено капітальний ремонт по заміні метало-пластикових конструкцій з відновленням укосів по Головурівській ЗОШ І-ІІІ ступенів по вул. Гарфункіна, 11 в с. Головурів Бориспільського району Київської області.

Відтак оплата відповідачем наданих послуг згідно п. 5.1. Договору повинна була бути здійснена протягом 30 банківських днів з дати підписання замовником акту приймання виконаних підрядних робіт, водночас в матеріалах справи відсутні будь-які докази (довідки з банку, банківські виписки тощо), які підтверджують сплату відповідачем 264448,87 грн.

Позивачем на адресу відповідача 20.05.2021 направлено лист-претензію №17 від 20.05.2021, в якому позивач просив відповідача на протязі 3 банківських днів здійснити оплату за виконані роботи у повному обсязі, а саме у сумі 264448,87 грн та сплатити неустойку у розмірі 5306,89 грн.

Відповідач листом №85 від 09.07.2021 надав позивачу відповідь про те, що оплата за Договором не була здійснена у зв`язку із відсутністю надходжень на рахунок відповідача бюджетних коштів. Крім того відповідач зазначив, що з 01.01.2021 він перейшов до підпорядкування Вороньківської сільської ради, що також є фактором позбавлення відповідача можливості виконати свої зобов`язання за Договором.

З огляду на зазначене суд наголошує на тому, що частиною другою статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

При цьому Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, в Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Перховного Суду від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16).

З огляду на зміст статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так ЄСПЛ у рішенні в справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 цього рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Крім того, ЄСПЛ у пункті 48 рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» та в пункті 40 рішення від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 12-46гс18.

Таким чином, в контексті викладених вище положень законодавства та судової практики, зокрема практики ЄСПЛ, суд не може брати до уваги твердження відповідача про те, що в нього є обґрунтовані підстави, за якими останній позбавлений можливості виконати свої зобов`язання за Договором, а отже, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 264448,87 грн обґрунтованими, підтвердженими належними, допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені та 3% річних.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, у позивача наявне право на нарахування пені та 3% річних, позаяк відповідачем порушено п. 5.1. Договору.

Так, позивачем відповідно до зазначених положень Цивільного кодексу України за порушення умов Договору нараховано відповідачу 15589,96 грн пені за період з 01.02.2021 по 08.11.2021 на суму 264448,87 грн, а також 6084,40 грн 3% річних за той же період та на ту ж саму суму.

Судом перевірено розрахунок позивача щодо нарахування пені та встановлено, що розрахунок є частково неправильним, оскільки, по-перше позивачем не враховано положення частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України, якою встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а по-друге позивачем неправильно визначено початкову дату нарахування пені як 01.02.2021, тоді як правильною має бути дата - 05.02.2021.

Пунктом 5.1. Договору сторони, зокрема, визначили, що оплата платником здійснюється протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту приймання виконаних робіт.

Національний банк визначає банківській день як робочий день, протягом якого банк здійснює банківські операції у системі електронних платежів національного банку україни б.д. позначається календарною датою як проміжок часу, протягом якого виконуються технологічні операції, пов`язані з проведенням міжбанківських електронних розрахункових документів через систему електрон них платежів національного банку україни, за умови, що підсумки розрахунків за цими документами відображаються на кореспондентських рахунках банків (філій) у територіальному управлінні на ту саму дату. (Положення про порядок здійснення уповноваженими банкамиоперацій за документарними акредитивами в розрахункахза зовнішньоекономічними операціями Постанова ПравлінняНаціонального банку України від 29.09.2009 р. № 580).

Акт приймання виконаних будівельних робіт підписаний сторонами 21.12.2020, а отже тридцятим банківським днем з урахуванням святкових днів у грудні 2020 року та січні 2021 року є 04.02.2021, а отже право на нарахування штрафних санкцій виникло у позивача з 05.02.2021.

Відтак судом здобрено перерахунок пені у розмірі ставки НБУ за період з 05.02.2021 по 05.08.2021 (6 місяців) на суму 264448,87 грн та встановлено, що сума пені підлягає до стягнення з відповідача у розмірі 9331,78 грн. В решті вимог пені суд відмовляє.

Також право на нарахування 3%, так само як і пені, виникло у позивача 05.02.2021, а отже правильним буде період нарахування 3% річних з 05.02.2021 по 08.11.2021 (кінцева дата нарахування 3% річних, яку зазначає позивач) на суму 264448,87 грн.

Судом здійснено розрахунок 3% річних за період з 05.02.2021 по 08.11.2021 на суму 264448,87 грн та встановлено, що сума 3% річних підлягає до стягнення з відповідача у розмірі 6020,74 грн.

Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновків про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення з відповідача на користь позивача 264448,87 грн боргу, 9331,78 грн пені, 6020,74 грн 3% річних. В решті вимог суд відмовляє.

Принагідно, суд зазначає, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача та відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн стягненню з відповідача не підлягають, враховуючи заяву позивача б/н від 11.01.2022 про відмову від стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу, яка прийнята судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Головурівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради (08353, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Головурів, вул. Горфункіна, буд. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Праймдорбуд" (08301, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 3, ) 264448,87 грн основного боргу, 9331,78 грн пені, 6020,74 грн 3% річних, а також та 4178,76 грн витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2022.

Суддя А.Ф. Черногуз