ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4888/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Транс-Сервіс", с.Васищеве
до Комунального підприємства "Благоустрій" м.Харкова", м.Харків 3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) ОСОБА_1 , м.Харків, 2) Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія», м.Харків
про стягнення 200779,42 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство "Транс-Сервіс" 10.12.2021 року звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Благоустрій" м.Харкова" про стягнення 200779,42 грн., з яких: 199279,42 грн. - шкода, завдана внаслідок ДТП; 1500,00 грн. - витрати по сплаті звіту №102/2021 від 09.04.21.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2021 року відкрито провадження у справі №922/4888/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Також цією ухвалою залучено до участі у справі в якості 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія».

04.01.2022 року відповідач надав до суду відзив (вх.№78), в якому просить відмовити в позові повністю.

Відзив прийнятий судом до розгляду та долучений до матеріалів справи.

18.01.2022 року до суду надійшло клопотання позивача про залучення співвідповідача (вх.№1102), в якій позивач просив суд:

- залучити до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія»;

- залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Також, 18.01.2022 року до суду надійшла заява позивача про зміну предмета позову (вх.№1101), в якій позивач просив суд зменшити позовні вимоги до відповідача - Комунального підприємства "Благоустрій" м.Харкова та стягнути з останнього 69279,42 грн. шкоди, додав позовну вимогу щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» як співвідповідача 127400,00 грн. шкоди, а також просив стягнути з обох відповідачів 1500,00 грн. витрат по сплаті звіту №102/2021 від 09.04.21 та судові витрати.

Ухвалами суду від 20.01.22 клопотання позивача (вх.№1102 від 18.01.2022 року), що складається з клопотань про залучення співвідповідача - Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» та залучення 3-ої особи - Моторне (транспортне) страхове бюро України, а також заяву позивача про зміну предмету позову (вх.№1101 від 18.01.2022 року) залишено без розгляду.

Ухвали вмотивовані тим, що клопотання та заява подані після закінчення процесуального строку на їх подання.

31.01.2022 року позивач повторно надав до суду аналогічні клопотання про залучення співвідповідача та 3-ої особи (вх.№2203) та заяву про зміну предмету позову (вх.№2201), разом з клопотанням про визнання поважними причини пропуску процесуального строку для подання вищезазначених клопотання та заяви та поновлення пропущеного процесуального строку (вх.№2202).

Ухвалою суду від 04.02.22 в задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного процесуального строку (вх.№2201 від 31.01.22) відмовлено; клопотання позивача про залучення співвідповідача - Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» та залучення 3-ої особи - Моторне (транспортне) страхове бюро України (вх.№2203 від 31.01.22) та заяву позивача про зміну предмету позову (вх.№2201 від 31.01.22) залишено без розгляду.

Позиції сторін:

Позивач обґрунтовує позов наявністю трудових відносин між винуватцем ДТП та відповідачем, у зв`язку з чим просить стягнути шкоду, завдану в наслідок цієї ДТП орендованому ним транспортному засобу (далі - ТЗ), а також витрати на звіт оцінювача.

Відповідач - Комунальне підприємство «БЛАГОУСТРІЙ» м.Харкова на момент ДТП володів транспортним засобом - Вантажний сміттєвоз ВЛІВ М4371-ХК78 з номерним знаком НОМЕР_1 , та фактично використовував його у своїй господарській діяльності, а водій ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував трудові обов`язки.

Тому на думку позивача саме відповідач, як роботодавець, повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків джерелом підвищеної небезпеки згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України.

Крім того, позивач зазначає про втрату страховиком позивача - ПрАТ «ХМСК» статусу асоційованого члена МСТБУ з 02.08.2021.

Відповідач у відзиві (вх.№78 від 04.01.22) заперечує проти позову, з наступних підстав:

1) KП «Благоустрій» було застраховано цивільно-правову відповідальність власника ТЗ ВЛІВ M4371-XR7S з номерним знаком НОМЕР_1 у ПАТ «ХМСК», що підтверджується полісом ОСЦПВВНТЗ № АР/4044671, терміном дії з 21.11.2020 по 20.11.2021. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПАТ «ХМСК» взяло на себе зобов`язання з відшкодування шкоди, спричиненої страхувальником.

Дорожньо-транспортна пригода мала місце 23.11.2020, тобто у термін дії вищевказаного страхового полісу, що свідчить про відсутність обов`язку у КП «Благоустрій» з відшкодування шкоди.

Відповідач посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15, де зазначено, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить самій меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

2) Страховим полісом відповідача ОСЦПВВНТЗ № АР/4044671 терміном дії з 21.11.2020 по 20.11.2021 передбачена франшиза - 2600,00 грн. та ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 130000,00 грн.

Зважаючи на наведене, відповідач вважає, що навіть якщо прийняти позицію позивача про понесення ним матеріального збитку у розмірі 199279,42 гривень внаслідок настання ДТП, то предметом стягнення з відповідача може бути лише сума, що перевищує ліміт відповідальності за вищевказаним полісом, а саме - 69279,42 гривень.

3) Щодо втрати ПАТ «ХМСК» статусу асоційованого члена МСТБУ з 02.08.2021.

Відповідно до п.п.52.1, 52.5 ст.52 Закону №1961-IV членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, доводи ПП «Транс-Сервіс» в цій частині спростовуються прямою нормою Закону №1961-IV, оскільки станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди (23.11.2020) та 8 місяців після цього ПАТ «ХМСК» мало статус члена МСТБУ.

Зміст позовної заяви та додатків до неї свідчить про відсутність вжиття ПП «Транс-Сервіс» жодних дій з метою отримання страхового відшкодування від ПАТ «ХМСК» протягом періоду з 23.11.2020 (дата ДТП) по 02.08.2021 (дата втрати ПАТ «ХМСК» статусу асоційованого члена МСТБУ).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців га громадських формувань ПАТ «ХМСК» не припинено і навіть не перебуває у стані припинення, тому втрата статусу асоційованого члена МТСБУ не звільняє його від виконання своїх зобов`язань за раніше укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №753/15214/16-ц. У вказаній справі Верховний Суд дійшов висновку про відсутність покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача, який уклав відповідний договір страхування і сплачував страхові платежі та підтвердив обов`язок страховика, членство якого у МТСБУ припинено, виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Треті особи пояснень щодо спору до суду не надали, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

23.11.2020 року на автодорозі поблизу с.м.т.Безлюдівка Харківського району Харківської області зі сторони м.Чугуїв у напрямку Аеропорту у м.Харків сталася ДТП за участю трьох суб`єктів:

Перший учасник ДТП:

Транспортний засіб Renault Magnum з номерним знаком НОМЕР_2 (Поліс ОСЦПВВНТЗ АР/4375919 термін дії з 14.07.2020 по 13.07.2021, виданий ПрАТ СК ПЕРША) з причепом Chereau С38 з номерним знаком НОМЕР_3 (Поліс ОСЦПВВНТЗ АР4895364 термін дії з 05.11.2020 по 04.11.2021, виданий ПрАТ СК ПЕРША), власником яких є ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Другий учасник ДТП:

Автобус БАЗ А079.14, № кузова НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_5 , рік випуску ТЗ - 2011 (Поліс ОСЦПВВНТЗ АР/4375919 термін дії з 14.07.2020 по 13.07.2021, виданий AT «СК КРАЇНА»), власником якого є ПП «Схід Транс-Лідер», а користувачем на момент ДТП - ПП «Транс-Сервіс», відповідно до договору оренди транспортного засобу, укладеного з ПП «Схід Транс-Лідер» № 96-2018 від 25.04.2018, під керуванням водія ПП «Транс-Сервіс» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Третій учасник ДТП:

Вантажний сміттєвоз ВЛІВ M4371-XR7S з номерним знаком НОМЕР_1 (Поліс ОСЦПВВНТЗ АР/4044671 термін дії з 21.11.2020 по 20.11.2021, виданий ПрАТ ХМСК), власником якого є КП «Благоустрій» м.Харкова», під керуванням водія КП «Благоустрій» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

А саме, 23.11.2020 року близько 12:00 год. на під`їзді до смт.Безлюдівка Харківського району Харківської області, в автобус БАЗ А079.14, реєстраційний № НОМЕР_5 , яким керував ОСОБА_4 , з заду в`їхав сміттєвоз ВЛІВ M4371-XR7S з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та ударом підштовхнув автобус БАЗ А079.14, який, в свою чергу, передньою частиною зіткнувся з причепом CHEREAU автомобіля Renault Magnum з номерним знаком НОМЕР_2 , що рухався попереду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що сталася з вини ОСОБА_1 , транспортному засобу БАЗ А079.14, реєстраційний № НОМЕР_5 , було заподіяно значних механічних пошкоджень, а водій ПП «Транс-Сервіс» ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до Ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07.04.2021 року у справі №646/1582/21 водія автомобіля ВЛІВ M4371-XR7S з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працюючого на посаді водія КП «Благоустрій» м. Харкова, було визнано винним у скоєнні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль БАЗ, та, крім іншого, прийнято рішення про звільнення від кримінальної відповідальності внаслідок примирення з потерпілим на підставі ст.46 КК України.

Вказаною постановою також встановлено, що ОСОБА_1 є працівником відповідача.

Факт ДТП підтверджується вищевказаною ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07.04.2021 року у справі №646/1582/21 та, крім іншого, Постановою СУ ГУНП в Харківській області про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24.11.2020 року; Актом приймання-передачі транспортного засобу від 24.11.2020 року; Листом старшого лейтенанта СУ ГУНП в Харківській області до директора ПП «Транс-Сервіс» №9191/119-24-2021 від 22.04.2021 року; Актом приймання-передачі транспортного засобу від 23.04.2021 року.

Як було зазначено вище, транспортному засобу БАЗ А079.14, реєстраційний № НОМЕР_5 , що перебуває в оренді у ПП «Транс-Сервіс», було заподіяно значних механічних пошкоджень

Відповідно до п.2.1. Договору оренди транспортного засобу № 96-2018 від 25.04.2018 року Орендар, серед іншого, бере на себе такі обов`язки: після закінчення договору оренди повернути Орендодавцю транспортні засоби у належному технічному стані з урахуванням нормального зносу; нести витрати, пов`язані з використанням транспортних засобів; використовувати транспортні засоби та підтримувати їх в належному робочому стані, проводити поточний, капітальний ремонт, заміну змащувальних матеріалів, вузлів та запчастин; піклуватися про належне використання та збереження транспортних засобів.

Позивачем вчинено дії, спрямовані на ремонт орендованого транспортного засобу - автобуса БАЗ А079.14, реєстраційний № НОМЕР_5 . А саме, укладено договір з ТОВ «НОВА БУС» №8 від 24.02.2021 року, відповідно до якого ТОВ «НОВА БУС» (Виконавець) зобов`язується за замовленням ПП «Транс-Сервіс» (Замовник) виконати капітальний ремонт автобуса Еталон БАЗ А 079 (міський), який належить Замовнику за кодом СЗС ДК 021:2015 - 50110000-9 «Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання», а Замовник зобов`язується оплатити Виконавцю дані роботи на умовах даного Договору.

Відповідно до звіту оцінювача №102/2021 від 09.04.2021 року матеріальний збиток, завданий володільцю автобуса БАЗ А079.14, реєстраційний № НОМЕР_5 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 23.11.2020 року, за умовами ремонту на ТОВ Нова Бус м.Черкаси, без урахування величини втрати товарної вартості складає 199279,42 грн., в т. ч. ПДВ 33213,24 грн.

Вартість відновлювального ремонту відповідно до вищевказаного Договору, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 18.03.2021 року до Договору №8 від 24.02.2021 року загалом склала 243468,55 грн., в т.ч. ПДВ 40000,00 грн. (п.3.1. Договору), які Позивач сплатив ТОВ НОВА БУС відповідно до платіжних доручень № 7829 від 26.03.2021 року, № 7870 від 02.04.2021 року, № 7923 від 09.04.2021 року, № 7952 від 13.04.2021 року, № 7978 від 16.04.2021 року, № 7998 від 20.04.2021 року.

Збільшення вартості ремонту було обумовлено збільшенням об`єму робіт та необхідних запчастин для виконання робіт.

Умовами договору оренди транспортного засобу № 96-2018 від 25.04.2018 року, укладеного між ПП «Транс-Сервіс» та ПП «Схід Транс-Лідер» також передбачено право ПП «Транс-Сервіс» отримувати страхове відшкодування від страхових компаній внаслідок ДТП, а також отримувати від винних осіб матеріальний збиток, завданий транспортному засобу внаслідок ДТП або інших неправомірних дій.

07.07.2021 року ПП «Транс-Сервіс» звернулося до КП «БЛАГОУСТРІЙ» м.Харкова з претензією (вих.№345) щодо відшкодування збитків, завданих майну Позивача внаслідок ДТП 23.11.2020 року, що сталася з вини їх працівника ОСОБА_1 , в сумі 199279,42 грн., проте отримало відмову, що підтверджується відповіддю від 30.07.2021 року № 854.

Щодо страховика відповідача.

Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» (ПрАТ ХМСК) є страховиком ТЗ (сміттєвоза), належному відповідачу, що підтверджується Полісом ОСЦПВВНТЗ АР/4044671, термін дії з 21.11.2020 по 20.11.2021, виданий ПрАТ ХМСК (а.с.93).

Станом на дату ДТП - 23.11.2020 року, цивільна-правова відповідальність власника ТЗ ВЛІВ М4371-ХД78 з номерним знаком НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ ХМСК.

Полісом обов`язкового страхування АР/4044671 передбачена франшиза 2600,00 грн., ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 130000,00грн., що підтверджується копією полісу.

ПрАТ ХМСК листом (а.с.86) від 14.07.21 (вих.№85) на лист позивача №339 від 02.07.21 щодо повідомлення суми страхового відшкодування по страховому випадку, що мав місце 23.11.20, зазначило, що сума страхового відшкодування становить 127400 грн.

МТСБУ на сайті інформує про втрату з 02.08.2021 року статусу асоційованого члена МТСБУ страховою компанією - Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» (код за ).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Однак відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно з ч.2 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Матеріалами справи підтверджується, що працівник відповідача є винним у ДТП та завдав майнової шкоди орендованому позивачем ТЗ.

Позивач здійснив відновлювальний ремонт орендованого ТЗ за власний кошт, доказів звернення до страховика орендованого ТЗ за Полісом ОСЦПВВНТЗ АР/4375919 (термін дії з 14.07.2020 по 13.07.2021), виданий AT «СК КРАЇНА», до суду не надано, після чого звернувся до страховика відповідача та до самого відповідача з претензіями про відшкодування вартості відновлювального ремонту, оплату не отримав.

В Постанові ВС КГС від 07.09.2021 року по справі №910/14293/19 Касаційним господарським судом зазначені результати дослідження судової практики щодо розгляду даної категорії спорів, згідно з якими судом встановлено, що у практиці Верховного Суду України існував усталений підхід, який цілком справедливо базувався на положеннях ч.1 ст.12 та ч.2 ст.14 ЦК України, без перетворення права потерпілого на його обов`язок, і полягав в тому, що при завданні шкоди в ДТП потерпілий вільно, на власний розсуд обирав яким чином йому отримати відшкодування: (1) шляхом звернення з вимогою (позовом) до особи, яка завдала шкоди про відшкодування цієї шкоди; (2) чи то шляхом звернення з заявою (позовом) до страховика, в якого застрахована цивільна відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Однак, у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування та зробила висновок, що: «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Тобто постраждалий має подати позов до винної у ДТП особи тільки у випадках, передбачених у статті 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» або якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. А за загальним правилом позов подається до страховика винної у ДТП особи.

Судом встановлено, що страховиком ТЗ відповідача є Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія».

Ліміт поліса відповідача - 130000,00 грн., франшиза - 2600,00 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача-роботодавця 200779,42 грн., з яких 199279,42 грн. шкоди, завданої внаслідок ДТП; 1500,00 грн. витрат по сплаті звіту №102/2021 від 09.04.21.

Отже заявлена позивачем сума перевищує ліміт відповідальності за вищевказаним полісом.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача щодо обґрунтованості та правомірності позовних вимог лише в частині, що перевищує ліміт відповідальності за страховим полісом відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) вказано, що «у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом №1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), і відступати від неї не вбачається підстав».

Щодо страхової компанії, яка позбавлена ліцензії, виключена із МТСБУ, перебуває в стані припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльності, ці висновки не застосовуються та потерпілий може звернути з позовом про стягнення шкоди безпосередньо до особи, яка її завдала, у справі №753/15214/16-ц (провадження №14-25цс20), переданій на розгляд Великої Палати Верховного Суду, зауважено, що ВП ВС вже сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і відступати від них не вбачається підстав.

Щодо конкретизації висновку Великої Палати Верховного Суду у випадках, коли страхова компанія позбавлена ліцензії, виключена з МГСБУ, перебуває у стадії припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльність, то відповідь на поставлене питання міститься безпосередньо у Законі № 1961-IV.

Згідно з п.52.5 ст.52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховик, членство у МТСБУ якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання за укладеними ним внутрішніми договорами страхування.

Єдиною, визначеною Законом, підставою для розгляду МТСБУ питання щодо відшкодування шкоди за внутрішніми договорами страхування є недостатність коштів та майна страховика, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (пп.«ґ» п.41.1 ст.41 Закону).

Таким чином, МТСБУ має підстави для здійснення регламентної виплати, передбаченої пп. «ґ» п.41.1 ст.41 Закону, виключно у випадку, якщо:

- страхова компанія, що втратила членство в МТСБУ, буде ліквідована або визнана банкрутом у встановленому Законом порядку;

- коштів та майна такого страховика не вистачить для задоволення зазначених вище вимог, що буде підтверджено ліквідаційним балансом страховика, затвердженим Господарським судом.

У позові зазначено, що з 02.08.2021 року ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» (), що є страховиком ТЗ відповідача, втратило статус асоційованого члена МТСБУ.

З сайту https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result вбачається, що ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» (код за ) не визнано банкрутом та/або не ліквідовано.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

При вирішенні спору суд спирається на висновки Верховного суду.

Предметом справи №426/16825/16-ц, по якій Верховний Суд 05.12.2018 року прийняв Постанову, був регресний позов страховика до винуватця та його роботодавця, у зв`язку з неподанням заяви про настання страхового випадку та невідповідним технічним станом транспортного засобу вимогам ПДР. У зазначеній справі Верховний Суд прийшов до висновку, що у відповідності до положень статей 1187 та 1172 ЦК України шкода задана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а також, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У свою чергу після того, як роботодавець здійснить відшкодування шкоди він у порядку регресу (статті 1191 ЦК України) отримає право вимоги до свого працівника та зможе пред`явити до нього відповідну вимогу. Отже, Верховний Суд зазначив черговість відповідальності за шкоду: страхова компанія - роботодавець - працівник.

Таким чином, позов до роботодавця в межах суми страхового ліміту є передчасним.

Судом встановлено, що ДТП сталось під час дії страхового полісу відповідача.

ПрАТ ХМСК листом (а.с.86) повідомило позивача, що сума страхового відшкодування становить 127400 грн.

Страховий ліміт за полісом відповідача складає - 130000,00 грн., франшиза -2600,00 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновків про те, що КП "Благоустрій" м.Харкова" не є належним відповідачем у справі в частині позовних вимог в межах суми страхового ліміту, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні вимог до нього в частині стягнення 127400,00 грн. (130000,00 грн. страхового ліміту - 2600,00 грн. франшизи), оскільки відповідач як власник транспортного засобу та роботодавець винного у ДТП водія, що керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, застрахував цивільно-правову відповідальність за Полісом ОСЦПВВНТЗ АР/4044671 (термін дії з 21.11.2020 по 20.11.2021) у ПрАТ ХМСК.

Отже, враховуючи вищезазначену правову позицію Верховного суду, страховик відповідача в межах суми страхового ліміту має нести обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час ДТП працівником відповідача.

Щодо суми шкоди та витрат по звіту, що в загальній сумі, перевищує страховий ліміт.

Щодо шкоди, завданої ТЗ позивача під час ДТП.

Фактична вартість відновлювального ремонту відповідно до вищевказаного Договору, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 18.03.2021 року до Договору №8 від 24.02.2021 року загалом склала 243468,55 грн., в т.ч. ПДВ 40000,00 грн. (п.3.1. Договору), які Позивач сплатив ТОВ НОВА БУС відповідно до платіжних доручень № 7829 від 26.03.2021 року, № 7870 від 02.04.2021 року, № 7923 від 09.04.2021 року, № 7952 від 13.04.2021 року, № 7978 від 16.04.2021 року, № 7998 від 20.04.2021 року.

Збільшення вартості ремонту було обумовлено збільшенням об`єму робіт та необхідних запчастин для виконання робіт.

Зазначена сума відновлювального ремонту підтверджується матеріалами справи, в т.ч. рахунками з вартістю запчастин, робіт, тощо.

Рік випуску Автобусу - 2011, ТЗ експлуатується більше 7 років, отже підлягає застосуванню коефіцієнт зносу.

Відповідно до звіту оцінювача №102/2021 від 09.04.2021 року матеріальний збиток, завданий володільцю автобуса БАЗ А079.14, реєстраційний № НОМЕР_5 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 23.11.2020 року, за умовами ремонту на ТОВ Нова Бус м.Черкаси, без урахування величини втрати товарної вартості складає 199279,42 грн., в т. ч. ПДВ 33213,24 грн. (а.с.49-60)

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 199279,42грн. саме на підставі вказаного звіту.

Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У позові ремонт ТЗ обрахований з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Отже, матеріалами справи підтверджується матеріальний збиток, завданий ТЗ позивача, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, в сумі 199279,42 грн., в т.ч.ПДВ 33213,24 грн.

Ліміт страхового поліса відповідача - 130000,00 грн., франшиза за полісом відповідача - 2600,00 грн.

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто, франшиза - це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Таким чином, сума франшизи в розмірі 2600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин задоволенню підлягають позовні вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в частині, що перевищує страховий ліміт, з урахуванням франшизи (199279,42 грн. (збитки) - 130000,00 грн. (страховий ліміт) + 2600,00 грн. (франшиза) = 71879,42 грн.).

Страхове відшкодування в сумі 127400,00 грн. (130000,00 страхового ліміту - 2600,00 грн. франшизи) підлягає відшкодуванню страховиком ПрАТ "ХМСК" відповідно до умов договору.

Вказана сума підтверджена й ПрАТ "ХМСК" у листі на запит позивача (а.с.86).

Щодо збитків за проведення звіту.

Позивач для визначення розміру матеріальної шкоди з урахуванням коефіцієнту зносу був вимушений звернутись за відповідним звітом до оцінювача (а.с.49-60), вартість оцінки - 1500,00 грн., які позивачем оплачені.

Частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювача збитків;

- причинний зв`язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Вартість експертних послуг ФОП Авдєєва С.В. складає 1500,00 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття виконаних робіт від 29.12.20 та платіжним дорученням №7333 від 05.01.21 (а.с.84-85).

Вина заподіювача збитків (працівника відповідача) встановлена постановою суду.

Причинний зв`язок між діями винної особи та збитками підтверджується матеріалами справи.

Оскільки наявні належні та допустимі докази понесення вказаних збитків та вини відповідача, у зв`язку з чим, наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданими збитками, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків підлягають задоволенню.

Таким чином, збитки, що складаюся з вартості звіту в розмірі 1500,00 грн., підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Підсумовуючи вищезазначене суд виходить з наступного.

Загальна сума понесених позивачем внаслідок ДТП збитків складає 200779,42грн. (199279,42 грн. матеріальна шкода ТЗ + 1500,00 грн. вартість звіту), що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки заявлена позивачем сума страхового відшкодування перевищує ліміт відповідальності за вищевказаним полісом на 73379,42 грн. (200779,42 грн. (збитки) - 127400,00 грн., де 127400,00 = 130000,00 грн. (страховий ліміт) - 2600,00 грн. (франшиза), то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та стягненню з відповідача.

Отже, позивач як постраждалий у ДТП, має законне право для стягнення страхового відшкодування з відповідача в межах перевищення ліміту відповідальності страховика в розмірі 73379,42 грн. (71879,42 грн. сума матеріальної шкоди та 1500,00 грн. витрат по сплаті звіту №102/2021 від 09.04.2021 року).

До суду не надано доказів оплати відповідачем збитків, що перевищують ліміт страхового відшкодування.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення суми, яка перевищує ліміт відповідальності страховика в розмірі 73379,42 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення 127400,00 грн. страхового відшкодування суд відмовляє, у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Щодо судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд керується положенням п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір в сумі 1100,69 грн. покладається на відповідача, з вини якого виник спір, решта - на позивача, у зв`язку з частковою відмовою в позові.

Щодо витрат на правничу допомогу суд встановив наступне.

Позивачем заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як передбачено ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У позові зазначено, що позивач не очікує понести судових витрат, окрім як судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

В якості доказів понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду (а.с.114-124):

- попередній розрахунок на суму 15000,00 грн.;

- договір б/н від 11.10.2021 року про надaння правової допомоги, п.3.1. якого встановлена винагорода в сумі 30000,00 грн.;

- акт виконаних робіт (наданих послуг) від 19.10.21 на суму 15000,00 грн. за підготовку та подання позовної заяви (а.с.119);

- рахунок на оплату на суму 30000,00 грн., в якому крім наданих послуг, визначених в акті виконаних робіт, зазначено п.6 - представництво інтересів клієнта в господарському суді Харківської області;

- платіжні доручення № 9382 від 12.11.2021 року, № 9288 від 02.11.2021 року про сплату позивачем 30000,00 грн.;

- ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Судом встановлено, що позивачем та адвокатом Шевченко Д.С. укладено договір про надання правової допомоги б/н від 11.10.21, відповідно до умов якого 19.10.2021 року складено Акт наданих послуг на загальну суму 15000,00 грн., разом з тим було надано рахунок на сплату за договором про надання правової допомоги б/н від 19.10.2021 на суму 30000,00.

Частиною 5 статті 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес,

3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо,

4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Позивач просить стягнути з відповідача 30000,00 грн. витрат на правничу допомогу, на підставі рахунку на сплату за договором про надання правової допомоги (а.с.120).

Проте, обсяг наданих адвокатом послуг підтверджується актом наданих послуг тільки на суму 15000,00 грн. (а.с.119), оскільки справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без проведення судових засідань, тому п.6 рахунку щодо представництва інтересів клієнта в господарському суді Харківської області не є обґрунтованим, оскільки вказані послуги по даній справі адвокатом не були здійснені фактично.

Інший обсяг наданих адвокатом послуг підтверджується наявними в матеріалах справи договором про надання правової допомоги та актом приймання-передачі наданих послуг та є обґрунтованим.

Отже, позивачем надані до суду належні докази на підтвердження виконання наданих послуг з правничої допомоги на суму 15000,00 грн.

Згідно з ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати (в т.ч. пов`язані з наданням професійної правничої допомоги) покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткової відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати розподіляються пропорційно розміру задоволених вимог, у зв`язку з чим, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5482,09 грн. покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, решта залишається за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 46, 73, 74, 76-79, 123, 126, 129, 236, 238, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Благоустрій" м.Харкова" (юридична адреса: 61161, м.Харків, вул.Бестужева, буд.42; адреса для листування: 61044, м.Харків, вул.Тракторна, буд.12а; ) на користь Приватного підприємства "Транс-Сервіс" (адреса: 62495, Харківська обл., Харківський р-н, с.Васищеве, вул.Промислова, 21; ; ІПН 35, св-во ПДВ №28031569; р/р за стандартом IBAN № НОМЕР_6 в АТ «СКАЙ БАНК», МФО 351254) 71879,42 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1500,00 грн. витрат по сплаті звіту №102/2021 від 09.04.2021 року, 1100,69 грн. судового збору, 5482,09 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "11" лютого 2022 р.

Суддя К.В. Аріт