ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р. Справа № 910/11901/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику представників сторін) Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 (повний текст складено 19.10.2021)

у справі №910/11901/21 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 10250,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (надалі - ТОВ "Маркс.Капітал"/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому просило стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) заборгованість за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/3755292 у розмірі 10250,61 грн., з яких: 1397,77 грн - 3% річних та 8852,84 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ "Маркс.Капітал" вказує, що 29.01.2015 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Дане ДТП сталось в результаті порушення ПДР водієм автомобіля "DAEWOO" д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 , вина якого встановлена у постанові Голосіївського районного суду міста Києва. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3755292 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" (надалі - ПАТ "СК "Україна")

Отже, виникло договірне зобов`язання на підставі договору страхування №АІ/3755292, в якому: кредитор - ОСОБА_2 (власник автомобіля марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 ), боржник - ПрАТ «СК «Україна».

24.02.2015 ОСОБА_2 подав до ПрАТ «СК «Україна» заяву про страхове відшкодування.

06.11.2015 між ОСОБА_2 та ФОП Шиян Д.С. був укладений договір відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування, у тому числі одержання грошового відшкодування, нанесеного ОСОБА_2 , від винної особи, страхової компанії або МТСБУ.

30.11.2015 між ФОП Шиян та ТОВ «Маркс.Капітал» укладений договір про надання фінансових послуг факторингу №5/30-11/2015, на підставі якого товариство (позивач) набуло право вимоги за договором страхування №АІ/3755292.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 порушено справу №910/842/18 про банкрутство ПрАТ «СК «Україна».

15.06.2018 грошові вимоги ТОВ «Маркс.Капітал» до ПрАТ «СК «Україна» у зобов`язанні яке виникло на підставі договору №АІ/3755292, були визнані в повному обсязі та внесені до реєстру кредиторів згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/842/18.

21.08.2019 позивач звернувся до МТСБ з заявою про виплату боргу за договором №АІ3755292, на яку отримав відповідь про прийняття рішення про виплату 16821,13 грн., і яке (страхове відшкодування) фактично було виплачено 10.09.2019, що підтверджується випискою з рахунку позивача.

Підставою для звернення із позовом у даній справі стала несплата відповідачем позивачу 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму несвоєчасно сплаченого страхового відшкодування за договором страхування №АІ/3744292.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" задоволено повністю. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 1397,77 грн. 3% річних, 8852,84 грн. втрат від інфляції, 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано доведеністю позивачем заявлених ним позовних вимог, які відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Розглянувши заяву МТСБУ про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд встановив, що звернення з даним позовом здійснене у межах строку позовної давності, внаслідок чого відмовив у задоволенні вказаної заяви відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування апеляційної скарги МТСБУ посилається на невідповідність викладених у оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду висновків обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

На думку скаржника, суд першої інстанції належним чином не встановив, коли позивач дізнався про своє порушене право, та помилково дійшов висновку, що строк позовної давності обраховується не з моменту ДТП, а з моменту визнання ПАТ "СК "Україна" банкрутом.

Оскільки про своє порушене право позивач дізнався не з моменту визнання ПАТ "СК "Україна" банкрутом, а з моменту настання ДТП, про що суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, суд неправомірно не застосував строк позовної давності.

МТСБУ вказує, що позивач звернувся з позовом у цій справі з пропуском як загального так і спеціального строків позовної давності, а тому підлягають застосуванню наслідки пропуску строків позовної давності - відмова в позові в повному обсязі.

Також скаржник вважає, що відповідальність страховика-банкрута за порушення грошового зобов`язання, яка визнана погашеною, не входить до зобов`язань МТСБУ.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11901/21; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі №910/11901/21.

22.11.2021 вказані матеріали справи супровідним листом Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 №910/11901/21/8976/2021 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі №910/11901/21 залишено без руху; запропоновано Моторному (транспортному) страховому бюро України протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме, надати до Північного апеляційного господарського суду: докази сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн.; докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу (листом з описом вкладення).

17.12.2021 від Моторного (транспортного) страхового бюро України, на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021, надійшло клопотання з платіжним дорученням №9804435 від 10.12.2021 про сплату судового збору та доказами надсилання копії апеляційної скарги позивачу.

Згідно з ч. 1 статті 12, ч. 1 статті 250 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами загального або спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2021 відкрито апеляційне провадження у даній справі; вирішено здійснювати розгляд скарги за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

ТОВ "Маркс.Капітал" надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні аргументи в їх спростування, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

29.01.2015 о 08 год. 10 хв. в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "DAEWOO", державний номерний знак НОМЕР_1 (далі - автомобіль "DAEWOO"), в порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно та зіткнувся з транспортним засобом "VOLKSWAGEN", державний номерний знак НОМЕР_2 (далі - автомобіль "VOLKSWAGEN"), внаслідок чого вказані транспортні засоби зіткнулися та отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2015 у справі №752/1841/15-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у сумі 340 грн.

Згідно зі звітом від 04.03.2015 № 16/03/15 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля "VOLKSWAGEN" в результаті його пошкодження при ДТП, складає 30348,31 грн.

Відповідно до калькуляції від 04.03.2015 №16/03/15 вартість ремонту складає 20185,36 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "DAEWOO" як страхувальника на момент ДТП була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "Україна" (далі - СК «Україна»), відповідно до полісу №АІ/3755292, за яким ліміт по майну становить 50000 грн., а франшиза - 1000 грн.

24.02.2015 ОСОБА_2 (власник автомобіль "VOLKSWAGEN") подав до СК «Україна» заяву про страхове відшкодування, яка до 26.05.2015 задоволена не була, страхове відшкодування не виплачено.

06.11.2015 між ОСОБА_2 (цедент (первісний кредитор)) та ФОП Шияном Д.С. (цесіонарій (новий кредитор)) укладений договір відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування, за умовами якого:

- в порядку та на умовах даного договору на підставі статей 512 - 519 Цивільного кодексу України цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій приймає і зобов`язується оплатити цеденту усі права вимоги, що виникли у цедента у зв`язку із фактом настання ДТП за участю автомобіля "DAEWOO" під керуванням ОСОБА_1 , відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.10.2014, поліс №АІ/3755292, Компанією (пункт 1.1 договору);

- внаслідок укладення даного договору цесіонарій займає місце цедента (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із зазначеної ДТП, у тому числі права одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди майну цедента, від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ, в передбачених законом випадках (пункт 1.2 договору);

- характеристика права вимоги, що передається цесіонарію цедентом за даним договором: загальна сума боргу (страхове відшкодування), право вимоги сплати якого передається цедентом, складає 16 821,13 грн (пункт 1.3 договору);

- зобов`язальна особа (боржник): особа, визнана винною у ДТП - ОСОБА_1 ; страхова компанія - Компанія; МТСБУ у порядку, передбаченому Законом (пункт 1.4 договору);

- за передані права вимоги до боржника за договором страхування цесіонарій сплачує цеденту 5 046 грн. (пункт 2.1 договору).

30.11.2015 між позивачем (фактор) і ФОП Шияном Д.С. (клієнт) був укладений договір №5/30-11/2015 про надання фінансових послуг факторингу (надалі - Договір), за умовами якого:

- в порядку та на умовах, визначених Договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до додатку №1 до Договору (далі - основні договори) (пункт 1.1 Договору);

- в силу Договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли з зазначеного Договору, відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (пункт 1.2 Договору);

- характеристика прав, переданих фактору клієнтом за Договором: загальна сума боргу 1226167,76 грн. (пункт 1.3 Договору);

- зобов`язана особа (боржник): відповідно до додатку №1 до Договору: страхова компанія - Компанія; МТСБУ у порядку, передбаченому Законом (пункт 1.4 Договору).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 відкрито провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ «СК «Україна» за заявами ТОВ «Маркс.Капітал» та ПрАТ «СК «Арсенал «Страхування».

30.03.2018 позивачем подано у справі № 910/842/18 заяву про грошові вимоги від 27.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 у справі № 910/842/18 прийнято до розгляду, зокрема, заяву ТОВ «Маркс.Капітал» на суму 8 514 204,57 грн. з кредиторськими вимогами до боржника.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 визнано конкурсним кредитором ПрАТ «СК «Україна», зокрема, ТОВ «Маркс.Капітал», першої черги на суму 9547674,57 грн., четвертої черги на суму 3916198,78 грн., шостої черги на суму 1835120,95 грн., загальна сума 15298994,30 грн.

Постановою Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 у справі №910/842/18 припинено процедуру розпорядження майном Компанії; припинено повноваження розпорядника майна Компанії арбітражного керуючого Тищенко Оксани Іванівни; визнано Компанію банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором Компанії арбітражного керуючого Тищенко О.І.; вирішено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання Компанії банкрутом, текст якого додається; зобов`язано ліквідатора у разі отримання ним заяв з вимогами до банкрута письмово повідомити про це суд та надати докази їх розгляду (визнання або ж відхилення в установленому порядку); господарську діяльність банкрута завершено; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважати таким, що настав з 07.09.2018; припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших санкцій за всіма видами заборгованості банкрута з 07.09.2018; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 07.09.2018; ліквідатору провести ліквідаційну процедуру та подати суду на затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

21.09.2018 ТОВ «Маркс.Капітал» подано у справі №910/842/18 заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4944765,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/842/18 прийнято до розгляду заяву ТОВ «Маркс.Капітал» з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4944765,41 грн.

23.10.2018 ТОВ «Маркс.Капітал» подано у справі №910/842/18 заяву про уточнення кредиторських вимог та клопотання про залишення без розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 у справі №910/842/18 призначено до розгляду уточнену заяву ТОВ «Маркс.Капітал» з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4941518 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 у справі №910/842/18, зокрема, задоволено заяву ТОВ «Маркс.Капітал» з урахуванням уточнення на суму 4941518,06 грн.; визнано кредиторські вимоги: Товариства на суму 3524 грн. - першої черги, на суму 4937944,06 грн. - шостої черги; ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Тищенко О.І. включити кредиторські вимоги: Товариства на суму 4941518,06 грн. до реєстру вимог кредиторів Компанії.

18.04.2019 ТОВ «Маркс.Капітал» подано у справі №910/842/18 заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 95888,47 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 у справі № 910/842/18 прийнято до розгляду заяву ТОВ «Маркс.Капітал» з кредиторськими вимогами до боржника на суму 95888,47 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі №910/842/18 заяви ТОВ «Маркс.Капітал» з кредиторськими вимогами до боржника задоволено; визнано кредиторські вимоги Товариства на суму 3842 грн. - першої черги, на суму 95888,47 грн - шостої черги; ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Тищенко О.І. включити кредиторські вимоги Товариства суму 99730,47 грн до реєстру вимог кредиторів Компанії.

Відповідно до ч. 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 затверджено звіт ліквідатора; затверджено ліквідаційний баланс банкрута станом на 17.07.2019; у відповідності до положень частини п`ятої статті 45 Закону вирішено вважати погашеними у зв`язку з недостатністю майнових активів боржника вимоги кредиторів, зокрема, Товариства першої черги на суму 9555040,57 грн, четвертої черги на суму 3916198,78 грн, шостої черги на суму 6868953,48 грн, загальна сума 20340192,80 грн; Головному управлінню статистики у м. Києві виключити банкрута - Компанію з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; Державній податковій інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві зняти банкрута - Компанію з податкового обліку; ліквідовано банкрута - Компанію як юридичну особу в зв`язку з банкрутством; Дарницькій районній у місті Києві державній адміністрації провести державну реєстрацію припинення - Компанії як юридичної особи та внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення Компанії як юридичної особи не пізніше наступного робочого дня з дати надходження ухвали; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

У зв`язку з наведеним ТОВ «Маркс. Капітал» звернулося до МТСБУ із заявою від 21.08.2019 №б/н з проханням виконати зобов`язання ПрАТ «СК «Україна» за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів перед Товариством, а саме: здійснити регламентні виплати у сумі 1031184,36 грн., зокрема, за договором страхування №3755292: 16821,13 грн. - суми відшкодування, 1397,77 грн. - інфляційних втрат, 8858,84 грн. - 3% річних.

Відповідно до листа від 10.09.2019 №3.1-05/29197 МТСБУ повідомило ТОВ «Маркс.Капітал» про прийняття рішення про відшкодування шкоди у сумі 16821,13 грн., і яка фактично була відшкодована, що підтверджується випискою з рахунку ТОВ «Маркс. Капітал»,

Водночас, 1397,77 грн. 3% річних та 8852,84 грн. втрат від інфляції МТСБУ не було сплачено (відшкодовано) ТОВ «Маркс.Капітал».

Заперечуючи проти заявлених вимог, МТСБУ у відзиві на позовну заяву вказує, що не брало участі у справі №910/842/18 у жодному процесуальному статусі - позивача/відповідача/третьої особи, то обставини, встановлені у справі №910/842/18, не мають преюдиційного значення та мають доводитися позивачем в загальному порядку.

Проте, вказані доводи є безпідставними, оскільки, в силу приписів ч. 4 статті 75 ГПК України розмір грошової вимоги, враховуючи 1397,77 грн 3% річних і 8852,84 грн втрат від інфляції, та обґрунтованість такої вимоги ТОВ «Маркс.Капітал» до ПрАТ «Страхова Компанія «Україна», встановлені у справі №910/842/18, мають преюдиціальне значення і не потребують повторного доказування.

Крім того, у відзиві на позовну заяву МТСБУ зазначає, що несе відповідальність за зобов`язаннями ліквідованих (у даному випадку із застосуванням процедури банкрутства) страховиків виключно в межах регламентних виплат (страхового відшкодування), натомість інші нарахування, а саме пов`язані з несвоєчасним виконанням такого зобов`язання (як то 3% річних, інфляційні втрати та пеня), зокрема, визнані у справі про банкрутство ліквідованого страховика, мають бути списані - визнані погашеними в силу статті 45 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі Закон про банкрутство). На думку МТСБУ, нараховані ТОВ "Маркс.Капітал" 3% річних та інфляційні втрати є погашеними відповідно до ч. 5 статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ухвали Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18.

МТСБУ вважає, що у зв`язку з ліквідацією ПАТ "СК "Україна" на підставі п. 41.1 статті 41 Закону про банкрутство виконало зобов`язання з відшкодування шкоди.

МТСБУ також зазначило, що ТОВ "Маркс.Капітал" не надало доказів звернення з заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ "СК "Україна", а тому строк нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, заявлених до стягнення, неможливо обрахувати. Крім цього МТСБУ зазначило про сплив строку позовної давності.

У відповіді на відзив ТОВ "Маркс.Капітал" проти доводів відзиву МТСБУ заперечило, зокрема, проти тверджень МТСБУ про пропуск строку позовної давності. ТОВ "Маркс.Капітал" вважає, що обсяг зобов`язань, які перейшли до МТСБУ у зв`язку з визнанням ПАТ "СК "Україна" банкрутом, передбачає відшкодування основної суми боргу та штрафні санкції за невиконання страховиком своїх зобов`язань, оскільки у цьому випадку має місце саме перехід до МТСБУ обов`язків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тих страховиків, які ліквідовані (ПрАТ "СК "Україна"), що передбачено п. 20.3 статті 20 та статтею 41 Закону про банкрутство.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 статті 901 ЦК України).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За визначенням статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обв`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 №1961-IV (далі - Закон №1961-IV).

Закон № 1961-IV регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За визначенням п. 9.1 статті 9 Закону №1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з п. 22.1 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч. 3 статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг страхування, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З наведеного можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (з урахуванням переходу до позивача права вимоги), є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Така правова позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 06.06.2012 у справі №303/2147/14-ц (провадження №6-49цс12), а також Верховного Суду, викладеними у постановах від 30.01.2018 у справі №910/17993/15, від 28.02.2018 у справі №149/344/15-ц, від 06.06.2019 у справі №758/8819/16-ц, від 26.06.2019 у справі №760/2905/16-ц, від 04.09.2019 у справі №280/2625/13-к, від 16.10.2019 у справі №452/3519/15.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18).

З огляду на викладене, існує стала судова практика Верховного Суду, що в разі прострочення боржником (страховою компанією) виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором страхування, зокрема, виплати суми страхового відшкодування, страхова компанія зобов`язана на підставі ч. 2 статті 625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, право постраждалої особи (іншої особи, яка набула таке право) щодо відшкодування не лише шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а й застосування відповідальності за несвоєчасне виконання страховиком (у визначених законом випадках - МТСБУ) такого обов`язку (регламентної виплати), передбачене нормами чинного законодавства та підтверджується сталою судовою практикою.

Як вказувалось вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 ТОВ "Маркс.Капітал" визнано кредитором ПАТ "СК "Україна", в тому числі за зобов`язаннями, що є предметом спору у цій справі, позаяк встановлені у справі №910/842/18 грошові вимоги (що включають спірні нарахування) та обґрунтованість такої вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" до ПАТ "СК "Україна", мають преюдиційне значення і не потребують повторного доказування в силу положень ч. 4 статті 75 ГПК України.

Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом №1961-IV та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

За загальним правилом, викладеним в п. 3 статті 20 Закону України "Про страхування", при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Норми статті 87 Закону про банкрутство (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі №910/842/18 про банкрутство ПАТ "СК "Україна") не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма ч. 5 статті 45 Закону про банкрутство встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість спеціальні норми Закону №1961-IV встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до п. 20.3 статті 20 Закону №1961-IV у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом "ґ" п. 41.1 статті 41 Закону №1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом викладених норм, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі.

При цьому преамбула статті 41 Закону №1961-IV щодо відшкодування МТСБУ шкоди на умовах, визначених цим Законом, не може тлумачитись без взаємозв`язку із положеннями пп. "ґ" п. 41.1 цієї статті та із положеннями п. 20.3 статті 20 Закону, п. 3 статті 20 Закону України "Про страхування". Зазначені нормативні акти в цілому та наведені норми зокрема не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до статті 625 ЦК України - сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

У спірних правовідносинах акцент потрібно ставити не на відшкодуванні шкоди, яка відшкодовується МТСБУ у випадках, передбачених статтею 41 Закону №1961-IV, а саме на переході до МТСБУ обов`язків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тих страховиків, які ліквідовані, що передбачено положеннями п. 20.3 статті 20 та статті 41 цього Закону.

Отже, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (ч. 2 статті 625 ЦК України та п. 36.5 статті 36 Закону №1961-IV) суми 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (ч. 2 статті 625 ЦК України та п. 36.5 статті 36 Закону №1961-IV) є невід`ємною складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Правильність цієї позиції узгоджується із фактом визнання у справі про банкрутство кредиторських вимог позивача до ПрАТ "СК "Україна" як на суму страхового відшкодування, так і на суми 3% річних, інфляційних втрат, а також узгоджується з умовами п. 1.2 договору про надання фінансових послуг факторингу №5/30-11/2015 від 30.06.2015 - щодо права позивача (фактора та кредитора за договором) одержати від боржника суми основного боргу, відсотки, неустойки у повному обсязі.

Дійшовши цього висновку, для вирішення спору про покладення на МТСБУ (відповідно до п. 20.3 статті 20 та пп. "ґ" п. 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV) обов`язку сплачувати за ліквідованого страховика окрім суми страхового відшкодування також 3% річних, інфляційних втрат, нарахованих в силу закону за прострочення виплати страхового відшкодування, допущене страховиком, обставини прострочення МТСБУ виплати страхувальнику цього страхового відшкодування не входять до предмету дослідження та доказування, як такі, що не мають значення.

У контексті спірних правовідносин та висновків Великої Палати Верховного Суду щодо спірного питання слідує, що потерпіла внаслідок ДТП особа (інша особа, яка має/набула відповідне право), у випадку наявності договору страхування та за умови виникнення у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування, не може звернутись з позовом до завдавача шкоди (винуватця ДТП) в рамках деліктного зобов`язання, натомість повинна захищати своє право у процедурі банкрутства страховика цієї особи (завдавача шкоди), а у випадку ліквідації такого страховика у вказаній процедурі - отримати право вимоги відшкодування до МТСБУ з огляду на приписи пп. "ґ" п. 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV.

У такому випадку невирішеним залишається питання захисту цивільного права потерпілого щодо своєчасного і належного отримання гарантованих законом виплат - страхового відшкодування, в т.ч. і у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання такого зобов`язання.

Тому, з метою належного захисту права потерпілого на своєчасне та належне отримання гарантованих законом виплат (відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди), керуючись принципом верховенства права та враховуючи визначений Великою Палатою Верховного Суду спосіб захисту (щодо звернення не до завдавача шкоди, а до його страховика), колегія суддів вважає правомірним та справедливим, у даному випадку, покладення відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання (страхового відшкодування) на МТСБУ та погоджується із висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача 1397,77грн. 3% річних та 8852,84 грн. інфляційних втрат.

Щодо позовної давності.

У відзиві на позовну заяву МТСБУ заявило про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

За змістом ч. 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом яких той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як зазначалось вище, правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Тож у контексті спірних правовідносин таке право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика.

Аналіз положень п. п. 2, 3 статті 20 та п. 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV свідчить, що обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) - на МТСБУ.

Тому, на переконання колегії суддів, з урахуванням положень пп. "ґ" п. 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV, обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

Відтак право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події.

Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 07.09.2021 у справі №910/14293/19.

Наведеним спростовуються зазначені МТСБУ в обґрунтування апеляційної скарги доводи, зокрема, про те, що суд першої інстанції належним чином не встановив, коли позивач дізнався про своє порушене право та помилково дійшов висновку, що строк позовної давності обраховується не з моменту ДТП, а з моменту визнання ПАТ "СК "Україна" банкрутом.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на висновки Верховного Суду у постанові від 07.09.2021 у справі №910/14293/19, вважає, що право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникло з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство.

Як зазначено вище, факт ліквідації ПАТ "СК "Україна" встановлений ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами, що стало підставою для звернення ТОВ "Маркс.Капітал" з позовом у справі, що розглядається.

Таким чином судом встановлено обставини щодо ліквідації страховика ухвалою суду 17.07.2019, що за вказаних висновків є початком перебігу строку позовної давності.

ТОВ "Маркс.Капітал" звернулось з позовом до МТСБУ 19.07.2021, про що свідчить конверт, в якому позовна заява разом з додатками до неї була направлена до Господарського суду міста Києва.

Вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розумінні статті 625 ЦК України мають похідну природу від основного грошового зобов`язання, тому до них застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

За наведених підстав, враховуючи дату звернення ТОВ "Маркс.Капітал" з позовом у цій справі, апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності до вимог позову про стягнення інфляційних та 3% річних, про що заявив відповідач у справі.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про стягнення з МТСБУ на користь ТОВ "Маркс.Капітал" 3% річних в розмірі 1397,77 грн та інфляційних втрат в розмірі 8852,84 грн.

З огляду на вимоги апеляційної скарги та встановлені статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів відзначає, що МТСБУ не вказує про допущені господарським судом першої інстанції порушення в частині присудження до стягнення з МТСБУ витрат ТОВ "Маркс.Капітал" на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі №910/11901/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 у справі №910/11901/21 залишити без змін.

Справу №910/11901/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков