РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2022Справа № 910/16839/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Каштан"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський млин"

про стягнення 37092,00 грн.

за участі представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Кривошей Ю.І., адвокат,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Каштан" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський млин" про стягнення за договором купівлі-продажу зерна від 29.07.2021 № 29/07-2021 основного боргу в розмірі 33000 грн. та 4092 грн. пені.

Ухвалою суду від 09.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

06.12.2021 через відділ діловодства та документообігу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому містилося також клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.12.2021 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський млин" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. Ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 11.01.2022 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що не укладав із позивачем договору купівлі-продажу та в платіжних дорученнях відповідач вказував призначення платежу згідно з рахунками, а не за договором. Відтак, строки оплати за товар не встановлений та вимоги щодо його оплати відповідач не отримував. У зв`язку з цим правові підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що всупереч умовам договору відповідач не здійснив оплату поставленого товару в строк, проти отримання якого останній не заперечує. Крім того, у видаткових накладних міститься посилання на укладений між сторонами договір.

У судове засідання 03.02.2022 позивач уповноваженого представника не направив, однак був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. При цьому, явка представника позивача до судового засідання обов`язковою не визнавалася.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.07.2021 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір купівлі-продажу зерна № 29/07-2021, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця зерно пшениці врожаю 2021 року, за що останній має сплатити вчасно та в повному розмірі кошти.

Згідно з пунктом 2.1 договору продавець постачає зерно за ціною згідно виставленим рахункам.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що зерно постачається на умовах франко-склад.

Покупець здійснює оплату поставленого зерна на р/р продавця (пункт 4.1 договору).

Відповідно до пункту 4.3 договору датою виконання зобов`язань з відвантаження товару вважається день відвантаження товару покупцю. Оплата за товар у день відвантаження здійснюється в розмірі вартості товару без ПДВ. Оплата суми ПДВ здійснюється протягом 3-х днів з моменту реєстрації податкової накладної.

Даний договір діє з моменту підписання до 31.12.2021 (пункт 8.1 договору).

Із матеріалів справи слідує, що позивач оформив рахунки-фактури від 29.07.2921 № 25 на поставку пшениці врожаю 2021 року, у кількості 30т на суму 180000 грн. та від 30.07.2021 № 27 на поставку пшениці врожаю 2021 року, у кількості 6,560т на суму 39360 грн.

Згідно з рахунками-фактури позивачем 06.08.2021 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 29.07.2021 № 57 та від 30.07.2021 № 58.

Судом встановлено, що позивач здійснив поставку відповідачу товару - пшениці врожаю 2021 року, у кількості 36,560т, на загальну суму 219360 грн., що підтверджується підписаною обома сторонами та скріпленою печаткою видатковою накладною від 30.07.2021 № 49 та товарно-транспортною накладною від 30.07.2021 № 504854 із довіреністю від 29.07.2021 № 59 на ім`я заступника директора Мельника П.М.

У свою чергу, відповідач оплату товару здійснив частково, сплативши 147000 грн. згідно з платіжним дорученням від 29.07.2021 № 945 та 39360 грн. згідно з платіжним дорученням від 30.07.2021 № 949, у призначеннях платежу яких вказано «оплата за пшеницю згідно рах. № 25 від 27.07.2021, від 29.07.2021».

З огляду на наведене, позивач звернувся до відповідача з претензією від 24.09.2021 № 34 щодо погашення заборгованості в розмірі 33000 грн., однак відповіді або грошових коштів не отримав.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 181 ГК України (у редакції, чинній на дати здійснення спірних поставок товару) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частиною 2 статті 642 ЦК України).

Судом встановлено, що на наявній у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу зерна від 29.07.2021 № 29/07-2021 міститься відтиск печатки та підпис директора відповідача Киричка О.Д.

Більш того, відповідачем підписано та скріплено печаткою видаткову накладну від 30.07.2021 № 49 на поставку товару за договором купівлі-продажу зерна від 29.07.2021 № 29/07-2021, що спростовує твердження відповідача про неукладеність даного договору.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що за фактом поставки позивачем товару - пшениці врожаю 2021 року, у кількості 36,560т сторонами підписано та скріплено печаткою видаткову накладну від 30.07.2021 № 49 на суму 219360 грн. із товарно-транспортною накладною від 30.07.2021 № 504854. Зі сторони відповідача приймання товару здійснювалося заступником директора Мельником П.М. на підставі довіреності від 29.07.2021 № 59 на отримання пшениці в кількості 50т за рахунком-фактурою від 29.07.2021 № 25.

При цьому, позивачем оформлені на поставку пшениці врожаю 2021 року, у кількості 36,560т рахунки-фактури від 29.07.2921 № 25 на 30т пшениці на суму 180000 грн. та від 30.07.2021 № 27 на 6,560т пшениці на суму 39360 грн.

Крім того, 06.08.2021 позивачем зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 29.07.2021 № 57 та від 30.07.2021 № 58 на 30т та 6,560т пшениці.

У свою чергу, відповідач оплату поставленого товару здійснив частково, сплативши загалом 186360 грн. з посиланням у призначенні платежу на рахунок від 27.07.2021 та від 29.07.2021 № 25.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Наведені обставини в їх сукупності свідчать про доведеність та обґрунтованість позовних вимог щодо наявності за відповідачем залишку заборгованості в сумі 33000 грн. за поставлений на підставі договору купівлі-продажу зерна від 29.07.2021 № 29/07-2021 товар за видатковою накладною від 30.07.2021 № 49.

Судом враховані заперечення відповідача з приводу неотримання претензії від 24.09.2021 № 34, у зв`язку з чим суд наголошує наступне.

Сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом (частина 1 статті 19 ГПК України).

Однак, щодо спірних правовідносин відсутній встановлений законом обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У той же час, частиною 2 статті 19 ГПК України передбачено, що особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

При цьому, згідно з відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 130 та відповідно до відомостей з веб-сайту АТ «Укрпошта» останнє отримано відповідачем за довіреністю 29.09.2021 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення 4092 грн. пені, нарахованої на суму боргу в розмірі 33000 грн. за період з 10.08.2021 по 11.10.2021, суд зауважує наступне.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 7.1 договору за порушення терміну оплати поставленого зерна покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,2 % від суми заборгованості за кожний день прострочки, за умови здійснення розрахунку після фактичної поставки зерна.

За наданим позивачем розрахунком пені остання нарахована в розмірі 0,2 % від суми боргу 33000 грн. за період з 10.08.2021 по 11.10.2021 року, що перевищує подвійну облікову ставку НБУ, встановлену Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені за визначений позивачем період, але в межах подвійної облікової ставки НБУ, суд дійшов висновку про стягнення пені в розмірі 940,27 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статі 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Каштан" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський млин" (02094, м. Київ, вул. Попудренка, 52, оф. 408А; ідентифікаційний код 43392671) на користь Приватного підприємства "Каштан" (16763, Чернігівська обл., Ічнянський р-н, с. Ольшана, вул. Шматків, 19-в; ідентифікаційний код 32294596) 33000 (тридцять три тисячі) грн. заборгованості, 940 (дев`ятсот сорок) грн. 27 коп. пені, 2077 (дві тисячі сімдесят сім) грн. 12 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 08.02.2022 року.

Суддя К.В. Полякова