номер провадження справи 22/58/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 Справа № 908/3473/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Шолоховій С.В.

За участю представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача Швець Д.І., ордер АР № 1033174 від 02.02.2022

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/3473/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів (пн.), Київська область, 08702)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Основа-Агро (вул. Цвітна, буд. 12, кв. 84, м. Гуляйполе, Гуляйпільський район, Запорізька область, 70202)

про стягнення 106632,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро звернулося до Господарського суду Запорізької області через підсистему Електронний суд з позовною заявою (вих. № б/н від 29.11.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю Основа-Агро про стягнення 106632,51 грн., з яких: 21387,96 грн. 3% річних, нарахованих за період з 27.01.2021 по 17.11.2021, та 85244,55 грн. індексу інфляції, нарахованого за період з січня по жовтень 2021. Позов обґрунтований ст.ст. 11, 509, 526, 533, 536, 610, 625, 692, ч. 1 ст. 612 ЦК України, ст.ст. 173, 193, 202 ГК України.

Позовні вимоги мотивовані таким. Відповідачем виконана постанова Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 908/267/21, якою стягнуто з відповідача 1517416,94 грн. У позивача існує право вимоги щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період із 27.01.2021 (наступного дня після проведення розрахунків у справі № 908/267/21 та дата прострочення котрої не була вже врахована у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 908/267/21) та дату, що передує даті остаточного розрахунку 17.11.2021.

24.01.2022 надійшла відповідь на відзив. Твердження відповідача щодо погашення основної заборгованості відповідачем 09.08.2021 вважає безпідставним з посиланням на ч. 1 ст. 534 ЦК України. 3% річних та інфляційні збитки і не повинні були узгоджуватись позивачем з відповідачем, вказані суми зазначені у постанові. Аргументи відповідача, викладені у відзиві, вважає повністю необґрунтованими та безпідставними. Позов просив задовольнити, також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 32784,25 грн.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач у відзиві, що надійшов до суду 04.01.2022, позов не визнав, просив задовольнити частково; зменшити суму інфляційних збитків з 85244,55 грн. на 64886,23 грн. та зменшити суму 3% річних з 21387,96 грн. на 20286,25 грн. Основна заборгованість була погашена 09.08.2021 у сумі 1272279,01 грн. згідно з платіжним дорученням № 171 від 09.08.2021 з призначенням платежу часткова оплата основного боргу згідно рішення від 18.05.2021 у справі № 908/267/21. На момент сплати боргу рішення суду ще не вступило у законну силу у зв`язку з його оскарженням, відповідно сума 3% річних та інфляційних збитків у розмірі 245137,87 грн. узгоджена не була. Позивач неправомірно на власний розсуд зменшив суму погашення основної заборгованості 09.08.2021 на суму 3% річних та інфляційних збитків, які були встановлені постановою Центрального апеляційного господарського суду лише 16.11.2021. Вважає, що стягненню підлягають 3% річних та інфляційні збитки за період з 27.01.2021 по 08.08.2021 (09.08.2021 сплата основної заборгованості).

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 30.11.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3473/21 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 06.12.2021 вказану позовну заяву залишено без руху.

07.12.2021 до суду через підсистему Електронний суд від позивача надійшла заява вих. № б/н від 07.12.2021 про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.12.2021 суддею Ярешко О.В. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3473/21 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Присвоєно справі номер провадження 22/58/21. Судове засідання призначено на 10.01.2022.

Ухвалою суду від 13.12.2021 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро про проведення судового засідання у справі 908/3473/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалено здійснювати проведення судового засідання 10.01.2022 о/об 10 год. 30 хв. у справі 908/3473/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів позивача та програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua (EasyCon).

Ухвалою суду від 10.01.2022 у судовому засіданні оголошувалась перерва до 01.02.2022; встановлено позивачу строк до 26.01.2022 для подання письмової відповіді на відзив відповідача.

Ухвалою суду від 10.01.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро про проведення судового засідання у справі 908/3473/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалено здійснювати проведення судового засідання 01.02.2022 об 11 год. 00 хв. у справі 908/3473/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів позивача та програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua (EasyCon).

Ухвалою суду від 01.02.2022 у судовому засіданні оголошувалась перерва до 09.02.2022; встановлено відповідачу строк до 04.02.2022 (з урахуванням часу поштового пробігу кореспонденції) для подання письмових заперечень на відповідь на відзив позивача.

У судове засідання 09.02.2022 з`явився представник відповідача.

Представник позивача не з`явився. Відповідно до заяви, що надійшла через підсистему «Електронний суд» 09.02.2022, просив справу розглянути без участі представника позивача.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд визнав можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 09.02.2022 судом справу розглянуто по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на свою користь 1304295,07 грн. основного боргу за поставлений товар, 99090,38 грн. 3% річних, 124869,81 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі № 908/267/21 позов задоволено частково; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 1304295,07 грн. основного боргу, 98987,58 грн. 3% річних, 124869,81 грн. інфляційних втрат, 22922,29 грн. судового збору; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 908/267/21 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі № 908/267/21 задоволено частково. Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі № 908/267/21 скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 32016,00 грн. заборгованості, 154,94 грн. 3% річних, 989,46 грн. інфляційних втрат, 497,41 грн. судового збору. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 32016,00 грн. заборгованості, 154,94 грн. 3% річних, 989,46 грн. інфляційних втрат, 497,41 грн. судового збору. В решті рішення залишено без змін. Викладено перший та другий абзац резолютивної частини рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2021 у справі № 908/267/21 в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 1272279,7 грн. заборгованості, 98832,64 грн. 3% річних, 123880,35 грн. інфляційних втрат, 22424,88 грн. судового збору". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" 746,12 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до даної постанови, 3% річних були стягнуті за період: 28.04.2019-26.01.2021, інфляційні витрати за період: травень 2019 грудень 2020 включно.

Судом при розгляді справи № 908/267/21 встановлено, що після звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" з позовом до суду у даній справі, а саме на стадії апеляційного провадження у справі № 908/267/21, Товариство з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" згідно платіжного доручення № 171 від 09.08.2021 перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" 1272279,07 грн., в призначенні платежу: "Часткова оплата основного боргу згідно рішення ГСЗО від 18.05.2021 р. по справі № 908/267/21 у т.ч. ПДВ 20% 212046.51 грн.".

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Копія вказаного платіжного доручення № 171 від 09.08.2021 міститься в матеріалах даної справи.

Згідно з платіжним дорученням № 402 від 18.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Основа-Агро" перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро" 245137,87 грн., в призначенні платежу: "Оплата 3% річних, інфляційних втрат та судового збору відповідно до постанови ЦАГС від 16.11.2021 р. по справі № 908/267/21 без ПДВ.".

Позивачем заявлені до стягнення втрати від інфляції, нараховані за період з січня по жовтень 2021, та 3% річних, нараховані за період: з 27.01.2021 по 17.11.2021.

5. Норми права та мотиви з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до змісту ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Саме лише ухвалення господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум.

Інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 5 статті 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Проте, за змістом статті 11 ЦК зобов`язальні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 908/267/21 встановлено, що фактично між позивачем та відповідачем у спрощений спосіб укладено договір поставки. Враховуючи те, що встановлено факт отримання товару відповідачем, відповідно, наявні в матеріалах справи видаткові накладні є підставами для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар, тому обов`язок з проведення розрахунків за отриманий товар, повинен бути виконаний відповідачем одразу після прийняття останнім товару за видатковими накладними.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України, вказані обставини не потребують повторного доказування при розгляді цієї справи між тими ж сторонами.

Позивач зарахував здійснені відповідачем оплати відповідно до ст. 534 ЦК України таким чином: 22424,88 грн. зі сплати загальної суми 1272279,07 грн. в оплату витрат позивача, пов`язаних з одержанням виконання (витрат по сплаті судового збору); 98832,64 грн. зі сплати загальної суми 1272279,07 грн. в оплату 3% річних; 151021,55 грн. зі сплати загальної суми 1272279,07 грн. в оплату вартості (ціни) товару; 121257,52 грн. зі сплати загальної суми 245137,87 грн. в оплату вартості (ціни) товару; 123880,35 грн. зі сплати загальної суми 245137,87 грн. в оплату індексу інфляції (ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Вказана стаття визначає правила виконання грошового зобов`язання, якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, і вимоги кредитора в повному обсязі не можуть бути задоволені.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що у випадку, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного.

Касаційний адміністративний суд Верховного суду в адміністративній справі № 809/34/17 дослідив питання законності зміни призначення платежу платником після списання банком коштів за платіжним дорученням з рахунку такого платника. У постанові від 19 червня 2018 року Верховний суд виклав правову позицію, відповідно до якої, зміна волевиявлення у розпорядженні коштами є господарськими правовідносинами та визначається цивільно-правовими угодами, укладеними між сторонами, а платник не позбавлений законодавцем права на обрання шляхів здійснення своєї господарської діяльності у межах цивільного законодавства.

Зокрема, суд встановив, що згідно з пунктом 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ від 21.01.2004 за № 22, одним з таких інструментів є платіжне доручення, форма якого встановлюються Національним банком України (пункт 6 частини 1 статті 7, пункт 17.1 статті 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні») і обов`язковим реквізитом якого є «призначення платежу», який заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Цим же пунктом встановлено, що повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Пунктом 1.7 зазначеної Інструкції передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно пункту 1.8 даної Інструкції, платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

З системного правового аналізу наведених норм вбачається, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, особі, що здійснює відповідний платіж.

Водночас, відповідно до пункту 2.29 зазначеної Інструкції, платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі. Для цього платникові необхідно подати до банку, що його обслуговує, документ на відкликання (пункт 23.1 статті 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Таке відкликання здійснюється у порядку, визначеному внутрішніми правилами банку, і виключно у повній сумі.

Тобто, до списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит «Призначення платежу» шляхом відкликання платіжного доручення.

Однак, у випадку, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Тобто ,з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим. А питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті «Призначення платежу» виконаного платіжного доручення вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку. Зазначене підтверджується листом Національного Банку України від 09.06.2011 №25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу», яким встановлено, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами без участі банку.

У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 911/2630/18 викладено правовий висновок, що у випадку, коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення. Можливість застосування положень статті 534 Цивільного кодексу України безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена статтею 534 цього Кодексу, застосовуватися не може. Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до ст. 534 ЦК України у випадку, коли стягнення заборгованості проводиться в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отримано без реквізиту «Призначення платежу» чи із зазначенням загальної підстави на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості тощо. Відповідний порядок наведено у пункті 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку Україні від 21.01.2004 № 22 та пункті 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платник чітко визначив призначення платежу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 904/12527/16, від 26.09.2019 у справі № 910/12934/18.

Із поданих платіжних доручень № 171 від 09.08.2021, № 402 від 18.11.2021 вбачається визначення платником (відповідачем) чіткого призначення платежу. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем згоди на зміну призначення платежів, зарахування цих платежів згідно з ст. 534 ЦК України в односторонньому порядку позивачем не ґрунтується на нормах закону.

Враховуючи наведене, позивач мав право нараховувати 3% річних на суму боргу 1272279,07 грн. за період з 27.01.2021 по 08.08.2021 (194 дні прострочення). Позивачем неправомірно включено у період розрахунку 09.08.2021, оскільки це є день оплати заборгованості.

За вказаний період сума 3% річних становить 20286,75 грн. У стягненні 1101,21 грн. 3% річних судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

У даному випадку суд погоджується з контррозрахунком 3% річних, викладеним у відзиві.

Позивач мав право нараховувати інфляційні на суму боргу 1272279,07 грн. за період з січня по липень 2021 включно, де сукупний індекс інфляції становить 106,46147698.

За вказаний період сума інфляційних втрат становить 82208,02 грн. У стягненні 3036,53 грн. інфляційних втрат судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

Суд не погоджується з контррозрахунком інфляційних втрат, оскільки судовим рішенням у справі № 908/267/12 інфляційні втрати були стягнуті до грудня 2020 включно, відтак, позивач мав право нараховувати інфляційні, починаючи з січня 2021.

Згідно зі ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів сплати позивачу суми 82208,02 грн. інфляційних втрат та 20286,75 грн. 3% річних матеріали даної справи не містять та відповідачем не подані.

Виходячи з викладеного вище, позов задовольняється судом частково.

6. Судові витрати

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір у сумі 2181,92 грн. покладається на відповідача.

У зв`язку зі сплатою позивачем судового збору у розмірі більшому, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір», за наявності відповідного клопотання позивача, сума 892,47 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви згідно з платіжним дорученням № 17060 від 19.11.2021, буде повернута позивачу з державного бюджету ухвалою суду.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 32784,25 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно пункту 9 частини 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З дотриманням вказаних приписів законодавства, позивачем до позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у сумі 57385,88 грн.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що визначено частиною 6 статті 126 ГПК України.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Згідно ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (ч. 1 ст. 6 даного Закону). Згідно з ч. 3 ст. 4 даного Закону, адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 зазначеного Закону).

На підтвердження стягнення суми 32784,25 грн. судових витрат позивачем подано копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 13 від 04.01.2021, укладеного між Адвокатом Боханом С.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро (клієнт), за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник - оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами (п. 1.1). За змістом п.п. 3.1, 4.1 договору, за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатками до цього договору. Умови та порядок розрахунків з адвокатом за надання правової допомоги визначаються сторонами в додатках до цього договору.

18.11.2021 сторонами вказаного договору підписано додаток № 22, в якому визначено порядок оплати юридичних послуг адвокату за надання професійної правничої допомоги у спорі про стягнення з ТОВ Основа-Агро на користь замовника 3% річних та інфляційних втрат за видатковими накладними за період з 26.04.2019 по 15.10.2019, адвокат зобов`язався здійснювати представництво та захист інтересів замовника у господарському суді першої інстанції.

У пункті 2 додатку № 22 наведено таблицю, в якій зазначено найменування послуги, найменування одиниці виміру та ставка у гривнях щодо кожної послуги. Відповідно до п. 3 додатку, розмір оплати професійної правничої допомоги за годину роботи адвоката становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день укладення даного додатку (1189,50 грн.) Згідно з п. 4 додатка, оплата послуг з представництва інтересів в суді першої інстанції здійснюється в наступному порядку: 100% вартості послуги сплачується замовником адвокату протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції. Правова допомога вважається наданою після підписання сторонами акту приймання передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами (п. 8.1. додатку № 22).

Матеріалами справи підтверджується, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" у даній справі здійснювалось адвокатом Боханом С.О. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6846/10 від 05.09.2018), який діяв на підставі довіреності б/н від 31.12.2020 (строк дії до 31.12.2021) та довіреності б/н від 31.12.2021 (строк дії до 31.12.2022), укладеного з позивачем договору № 13 від 04.01.2021.

Позивачем подано детальний опис робіт (наданих послуг), згідно якого представником Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр Агро адвокатом Боханом С.О. надані такі послуги: 1. Підготовка позовної заяви (правовий аналіз наданих клієнтом документів, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних відносинах, складання тексту позовної заяви 15000,00 грн. (1 документ); 2. Складання розрахунку позовних вимог 3000,00 грн. (1 документ); 3. Складання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат 2000,00 грн. (1 документ); 4. Збір та підготовка письмових доказів (додатків до позовної заяви) 1189,50 грн. (1 година); 5. Підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу 594,75 (0,5 години); 6. Участь у судовому розгляд справи підготовка відповіді на відзив (правовий аналіз відзиву на позовну заяву, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту відповіді на відзив) 5000,00 грн. (судовий розгляд перша інстанція); 7. Складання заяв, клопотань і заперечень з процесуальних питань 3000,00 (1 документ); 8. Участь у судових засіданнях 3000,00 грн. (1 засідання). Всього витрат на професійну правничу допомогу: 32784,25 грн.

Також подано копію акту здачі приймання виконаних правових послуг від 24.01.2022 за визначеними послугами на загальну суму 32784,25 грн.

02.02.2022 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Основа-Агро надійшло письмове клопотання про зменшення розміру стягнення витрат на оплату правничої допомоги. Вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена, перелік послуг, наданих адвокатом Бохан С.О., не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи. Категорія даної справи стягнення 3% річних та індксу інфляції є справою незначної складності, до того ж за даною справою вже були судові рішення у справі № 908/267/21, якими встановлено всі обставини справи. Крім того, відповідач у заяві зазначив, що текст позовної заяви не містить жодних посилань на актуальну судову практику з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, отже, відповідач вважає, що за вказану частину роботи адвоката компенсувати кошти він не повинен. Відповідач не розуміє п. 2-5 акту виконаних робіт. Якщо у п. 2 акту зазначений правовий аналіз наданих клієнтом документів і вказана частина роботи вже оцінена адвокатом, а також складання тексту позовної заяви, то на думку відповідача, складання розрахунку позовних вимог, попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, збір та підготовка письмових доказів та підготовка копії позовної заяви з додатками не можуть оцінюватися окремо, оскільки така робота в порядку ст. 162 ГПК України вже є складовою частиною складання позовної заяви. Вважає, що підготовка відповіді на відзив була необов`язковою, зміст відповіді на відзив дублював текст позовної заяви, відповідь на відзив не містить посилань на аналіз законодавства та судову практику та не могла зайняти у адвоката більше 1 години роботи. По п. 7 акту № 57 відповідач зазначає, що позивачем не зазначено, які заяви, клопотання і заперечення ним складалися, а отже вказана робота не повинна оплачуватись відповідачем. За участь у судовому засіданні відповідач повинен компенсувати 1189,50 грн. Враховуючи викладені доводи, відповідач просив суд зменшити розмір заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу до 5379,00 грн.

Суд зазначає, що критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited" проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У додатковій постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 916/1777/19 зазначено, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат в силу приписів частини п`ятої статті 126 ГПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Верховний Суд у додатковій постанові від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 зазначив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Суд зазначає, що з огляду на предмет спору та обставини справи, підготовка позовної заяви не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль. Розрахунки заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних витрат не є складними і не потребують значного часу на їх підготовку.

Вказані в пунктах 1-5 детального опису та акту здачі-приймання виконаних правових послуг № 57 від 24.01.2021 послуги та виконані роботи відносяться та входять до підготовки і подання позовної заяви. Крім того, ст. 162 ГПК України визначає зміст позовної заяви, яка повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відтак, складання окремих розрахунків не потребувалося, вони могли та мали бути включені до позовної заяви.

Щодо надання послуг, зазначених в пункті 7, а саме: - складання заяв, клопотань і заперечень з процесуальних питань 3000,00 грн. (1 документ), то позивачем взагалі не зазначено, які саме заяви, клопотання та заперечення з процесуальних питань складалися, а також не доведено, що ці витрати були необхідними та неминучими.

Суд також приймає до уваги, що адвокат Бохан С.В. приймав участь у одному судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів позивача, яке тривало близько 21 хвилину.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що заявлена позивачем сума витрат на послуги адвоката в загальному розмірі 32784,25 грн. не відповідає критеріям розумності та принципу пропорційності, визначеному в п. 6 ч. 3 ст. 2, ст. 15 ГПК України, та є завищеною.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заперечення відповідача щодо вказаних судових витрат, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу професійної правничої допомоги в суді під час розгляду даної справи у сумі 14000,00 грн. (10000,00 грн. підготовка позовної заяви, 3000,00 грн. підготовка відповіді на відзив, 1000,00 грн. участь адвоката Бохана С.О. у судовому засіданні).

Інші витрати, зазначені в акті наданих послуг, що заявлені до стягнення, залишаються судом без задоволення з наведених вище підстав.

Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр Агро задоволено частково, витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких визнаний судом обґрунтованим, підлягають до стягнення пропорційно розміру задоволених вимог.

За таких обставин з відповідача на користь позивача стягується 13456,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Основа-Агро (вул. Цвітна, буд. 12, кв. 84, м. Гуляйполе, Гуляйпільський район, Запорізька область, 70202, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів (пн.), Київська область, 08702, ) 20286 (двадцять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 75 коп. 3% річних, 82208 (вісімдесят дві тисячі двісті вісім) грн. 02 коп. інфляційних втрат, 2181 (дві тисячі сто вісімдесят одна) грн. 92 коп. судового збору, 13456 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн. 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 14 лютого 2022.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко