СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Харків Справа № 922/1313/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.,

за участю представників сторін:

позивача не з`явився

відповідача Виноградов В.О., ордер серія ХВ №00463 від 22.11.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" (вх.№70 Х/2)

на рішення Господарського суду Харківської області від 15.12.2021 (суддя Добреля Н.С., дата складання повного тексту рішення - 21.12.2021)

та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2021, (суддя Добреля Н.С., дата складання повного тексту додаткового рішення - 29.12.2021) у справі №922/1313/21

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ультра", м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс", м.Харків

про стягнення 500 000,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Ультра" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" про стягнення заборгованості за договором від 28.12.2020 року у розмірі 500 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Ультра" (далі ОСББ Ультра) зазначало, що на підставі рішення Загальних зборів ОСББ Ультра (протокол Загальних зборів від 21.09.2020), затверджено прийняття від ТОВ Укрімпекс платежу (внеску) для статутних цілей з метою усунення дефектів при будівництві та проведення ремонтних робіт загального майна будинку в розмірі 550 000,00 грн.

21.09.2020 між сторонами укладено договір б/н від 28.12.2020, за умовами якого, відповідач зобов`язався здійснити платіж (внесок) на рахунок ОСББ Ультра для статутних цілей з метою усунення дефектів при будівництві та проведення ремонтних робіт загального майна будинку в розмірі 500 000,00 грн. На виконання умов договору відповідач сплатив на користь позивача платіж у розмірі 50 000,00 грн, разом з тим, у строки, встановлені договором, остаточні розрахунки ТОВ Укрімпекс не здійснив. У зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором від 28.12.2020 року у розмірі 500 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.12.2021 позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Ультра" задоволені; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" на користь Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Ультра" 500 000,00 грн основного боргу та 7500,00 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках. За встановленими у справі обставинами, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства. У зв`язку з цим, визнав вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 28.12.2020 року у розмірі 500 000,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

20.12.2021 представник позивача звернувся до суду першої інстанції із заявою про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 29.12.2021 заяву Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Ультра" про винесення додаткового рішення, якою заявник просив стягнути витрати на правничу допомогу, з урахуванням клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, задоволено; cтягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ультра" 10 500,00 грн витрат на правову допомогу.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10500, 00 грн підтверджені належними доказами, є співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію розумності їхнього розміру. У зв`язку з цим, в порядку ст. 129 ГПК України, витрати на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі стягнуто з відповідача.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 15.12.2021 та додатковим рішенням місцевого господарського суду від 29.12.2021, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судових рішень, просить рішення Господарського суду Харківської області від 15.12.2021 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2021 скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує наступними доводами:

- зі змісту оспорюваного договору вбачається, що з боку ТОВ «Укрімпекс» його підписано директором ОСОБА_1 , яка діяла на підставі Статуту. Пунктом 6.2 Статуту ТОВ «Укрімпекс» (у редакції, чинній на час укладання спірного договору), затвердженого протоколом загальних зборів учасників від 31.07.2020 № 1, визначено, що загальні збори учасників є вищим органом ТОВ «Укрімпекс». До компетенції загальних зборів учасників належить надання згоди виконавчому органу на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 500 000,00 гривень. (пп. 12 п. 6.2.4 Статуту ТОВ «Укрімпекс»). Отже, Статутом ТОВ «Укрімпекс» віднесено до виключної компетенції загальних зборів учасників прийняття рішень про погодження вчинення правочину, якщо ціна такого правочину перевищує 500 000,00 гривень, і укладення таких правочинів не може здійснюватися без попереднього погодження загальними зборами. Загальними зборами ТОВ «Укрімпекс» не надавалось згоди виконавчому органу (директору) на здійснення платежу (внеску) на рахунок ОСББ «Ультра» у розмірі 550 000,00 грн. Також, загальними зборами ТОВ «Укрімпекс» розглядалось питання щодо надання згоди директору Шараповій О.М. та вирішено не надавати такої згоди, що підтверджується Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Укрімпекс» від 15.09.2020. Отже, підписавши спірний договір, директор ТОВ Укрімпекс діяла з перевищенням повноважень, щодо самостійного прийняття рішень про укладення значних правочинів;

- частиною 6 статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). В той же час, наданий позивачем протокол загальних зборів ОСББ «Ультра» від 21.09.2021 № 2, не містить установленого загальними зборами об`єднання конкретного розміру внеску, який ТОВ «Укрімпекс» має сплатити на рахунок ОСББ «Ультра» та посилання на положення статуту, яке б визначало розмір внеску на утримання та ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, або алгоритму калькуляції суми, що підлягає сплаті у якості такого внеску. Наведене є прямим порушенням вимог ст. 22 та 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»;

- в порушення вимог ст. 2 та 177 ГПК суд першої інстанції позбавив ТОВ «Укрімпекс» права надати власну правову позицію щодо спірних правовідносин та долучити до матеріалів справи докази, на підтвердження відсутності підстав для задоволення позову. Зокрема, після відкриття провадження у цій справі директором ТОВ «Укрімпекс» вживались заходи з метою пошуку адвоката, який би забезпечив надання професійної правничої допомоги. Через хворобливий стан директора та в умовах дії карантинних обмежень, здійснити пошук адвокатського об`єднання та укласти з ним договір про надання правової допомоги стало можливим лише 15.06.2021.З метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи та намагаючись забезпечити право на захист майнових інтересів ТОВ «Укрімпекс», після ознайомлення з матеріалами 18.06.2021, товариством подано зустрічний позов до ОСББ «Ультра» про визнання недійсним договору від 28.12.2021 № б/н, яке було повернуто заявнику з підстав пропуску строку на подання такої позовної заяви.Після вичерпання процесуальних можливостей для оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 22.06.2021, ТОВ «Укрімпекс» було подано клопотання, у якому ТОВ «Укрімпекс» просило повернутись до розгляду справи у підготовчому провадженні та установити строк для подання відзиву на позовну заяву, що дозволило б долучити до матеріалів справи як відзив на позов, так і відповідні докази. У задоволенні вказаного клопотання судом першої інстанції було безпідставно відмовлено, у зв`язку з чим, докази, на підтвердження правової позиції ТОВ Укрімпекс подаються разом з апеляційною скаргою в порядку ст. 258 ГПК України;

- всупереч ч. 4 ст. 126 ГПК, сума витрат на правову допомогу, яку стягнуто з ТОВ «Укрімпекс» є неспівмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом для надання правової допомоги та обсягом наданих послуг. Зокрема, судові засідання 17.05.2021 та 07.06.2021, про які зазначено в актах виконаних робіт, було відкладено на іншу дату, що свідчить про безпідставне стягнення суми у розмірі 3 000,00 грн;

- постановою Верховного Суду від 06.10.2021 було задоволено касаційну скаргу ТОВ «Укрімпекс» та скасовано ухвалу Східного апеляційного господарського суду віду справі № 922/1313/21, що свідчить про безпідставне стягнення щонайменше суми у розмірі 1 500,00 грн за надання позивачу послуг у вигляді «вивчення касаційної скарги, збір необхідної інформації, вивчення нормативно-правової бази, аналіз судової практики, підготовку та складання відзиву на касаційну скаргу ТОВ «Укрімпекс», про яку зазначено в акті від 24.09.2021 до договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2021;

- детальний опис робіт та наданих послуг до Договору про надання правової допомоги б/н від 14 травня 2021 року по справі № 922/1313/21 датовано 20.04.2021, в той час як послуги, які зазначено у вказаному опису, надавались у період з 07 червня 2021 по 15 грудня 2021 року;

- у договорі про надання правової допомоги від 05.07.2019 вказано, що цей договір діє до 01.08.2020. Водночас додаткову угоду № б/н до договору про надання правової допомоги від 05.07.2019 було укладено 09.04.2021, тобто, після завершення дії самого договору, що свідчить про безпідставне стягнення суми у розмірі 1 500,00 грн.

Одночасно до апеляційної скарги апелянтом надано копію Статуту ТОВ Укрімпекс (в редакції, затвердженій 17.04.2020), копію вимоги голови правління ОСББ Ультра до ТОВ Укрімпекс від 01.09.2020 про сплату платежу (внеску) в розмірі 550 000,00 грн, копію протоколу Загальних зборів учасників ТОВ Укрімпекс від 15.09.2020, від 22.01.2022.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" (далі ТОВ "Укрімпекс") на рішення Господарського суду Харківської області від 15.12.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2021. Позивачу у справі встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, сторонам у справі встановлено строк для подання заяв, клопотань, тощо до 28.01.2022. Розгляд справи призначено на 03.02.2022.

Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

28.01.2022 позивачем до суду апеляційної інстанції надано відзив на апеляційну скаргу ТОВ Укрімпекс, в якому ОСББ Ультра проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає, що рішення суду першої інстанції від 15.12.2021 та додаткове рішення від 29.12.2021 у справі №922/1313/21 прийняті із повним з`ясуванням обставин справи та у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення без змін.

Позивач у відзиві зазначає, що за доводами апеляційної скарги, 15.09.2020 відбулись загальні збори ТОВ «Укрімпекс», на яких учасники вирішили не здійснювати платіж на рахунок ОСББ «Ультра» та ухвалили не надавати згоду директору на укладення правочину на суму, що перевищує 500 000,00 грн. Директор ОСОБА_1 була присутня на вказаних зборах, отже, була обізнана про те, що вона обмежена в можливості укладення значних правочинів на суму більше 500 000,00 грн. В той же час, при укладенні спірного правочину ТОВ «Укрімпекс» не повідомляло ОСББ «Ультра» про рішення від 15.09.2020 про ненадання згоди на укладення спірного договору та обмеження повноважень директора.

Також звертає увагу, що рішення про ненадання згоди директору Шараповій О.М. вчиняти значні правочини на суму вище 500 000,00 грн було прийнято до моменту укладення договору 28.12.2020, разом з тим, більше ніж через 3 місяці після ненадання учасниками згоди, спірний договір з позивачем укладено ТОВ Укрімпекс в особі ОСОБА_1 ОСББ «Ультра» не було обізнано про наявність обмежень щодо укладення значних правочинів з боку виконавчих органів товариства. Відомості про наявність відповідних обмежень не було розміщено у відкритому доступі на офіційному сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Стверджуючи, що підписання спірного договору з боку директора ОСОБА_1 здійснено з перевищенням її повноважень, відповідач не надав доказів притягнення директора товариства до відповідальності з урахуванням приписів пункту 6.3.35 Статуту ТОВ «Укрімпекс», якими передбачена відповідальність директора перед товариством за збитки, заподіяні товариству винними діями або бездіяльністю.

Також зазначає, що ст. 241 ЦК України не ставиться схвалення правочину в залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення є вчинені на його виконання дії особи в інтересах якої його було укладено. В той же час, схвалення правочину з боку ТОВ «Укрімпекс» підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №619 від 05.02.2021. Якщо даний платіж був проведений саме директором ТОВ «Укрімпекс», який в такому разі діяв всупереч рішенням загальних зборів від 15.09.2020 та 22.01.2021, з перевищенням повноважень вчинив оспорюваний правочин, не був відсторонений від виконання посадових обов`язків, то правочин вважається схваленим, адже договір був укладений 28.12.2020 року, а платіж проведений 05.02.2021. Перевірити, хто саме здійснив платіж - безпосередньо директор Шарапова О.М., чи уповноважений статутом представник загальних зборів - неможливо, адже в платіжному дорученні №619 вказано: «Платник: ТОВ «Укрімпекс». Належних доказів на підтвердження того, що платіж був здійснений директором ТОВ «Укрімпекс», товариством не надано.

Щодо витрат на правову допомогу, позивач зазначає, що всі послуги, які були надані ОСББ «Ультра», були передбачені відповідними договорами про надання правової допомоги та актами наданих послуг, які містяться в матеріалах справи. Врахувавши те, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, Господарський суд Харківської області правомірно прийняв додаткове рішення, яким задовольнив заяву про відшкодування судових витрат на оплату послуг адвоката.

01.02.2022 позивачем до суду апеляційної інстанції надано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням представника ОСББ «Ультра» на коронавірусну хворобу. До вказаного клопотання представником позивача додано довідку від 27.01.2022, яким підтверджуються доводи, викладені в обґрунтування клопотання.

Колегія суддів, розглянувши до початку судового засідання клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В той же час, відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи. (ч. 13 ст. 270 ГПК України)

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

З наданих до клопотання доказів вбачається, що неявка представника позивача в судове засідання обумовлена захворюванням представника ОСББ «Ультра».

В той же час, колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів враховує, що явка сторін в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, правова позиція позивача з приводу доводів апеляційної скаргиви кладена ним у наданому до суду відзиві на апеляційну скаргу.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 03.02.2022 за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Присутній в судовому засіданні 03.02.2022 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення та додаткове рішення суду першої інстанції просив скасувати.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі вимоги апелянта та доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши присутнього в судовому засіданні представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 21.09.2020 відбулись загальні Збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ультра».

Зі змісту протоколу №2 Загальних зборів ОСББ «Ультра» від 21.09.2020, вбачається що, у відповідності до пункту 4 порядку денного,на розгляді Зборів було поставлено питання з розгляду заяви забудовника ТОВ Укрімпекспро надання ОСББ «Ультра» грошового внеску для статутних цілей з метою усунення дефектів та проведення ремонтних робіт загального майна будинку.

Із вказаного протоколу вбачається, що питання з розгляду заяви ТОВ Укрімпекс, в якій останнє виявило бажання здійснити добровільний грошовий внесок на розрахунковий рахунок ОСББ «Ультра» для статутних цілей з метою усунення дефектів при будівництві та проведення ремонтних робіт загального майна будинку було поставлено на голосування.

За підсумками голосування з питання п. 4 порядку денного, вказане рішення було підтримано 70,86 % співвласників будинку.

Таким чином, рішенням Загальних зборів ОСББ Ультра, оформленого протоколом Загальних зборів від 21.09.2020 року, було затверджено прийняття від ТОВ Укрімпекс платежу (внеску) для статутних цілей з метою усунення дефектів при будівництві та проведення ремонтних робіт загального майна будинку.

В подальшому, на виконання рішення Загальних зборів ОСББ Ультра від 21.09.2020, між ОСББ «Ультра» та ТОВ Укрімпекс укладено договір б/н від 28.12.2020 року.

За умовами п. 1.1. договору, ТОВ Укрімпекс, яке є забудовником багатоквартирного будинку №20 по пров. О. Яроша в місті Харкові, одночасно є співвласником ОСББ «Ультра» несе обов`язки зі сплати внесків на утримання загального майна будинку, на виконання рішення Загальних зборів ОСББ Ультра від 21.09.2020 (про прийняття від платежу (внеску), зобов`язується здійснити платіж (внесок) на рахунок ОСББ «Ультра» для статутних цілей з метою усунення дефектів при будівництві та проведення ремонтних робіт загального майна будинку.

За змістом п. 1.2. договору, ОСББ «Ультра», яке в розумінні Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та рішень Загальних зборів співвласників є єдиною особою, яка здійснює утримування, обслуговування загального майна багатоквартирного будинку №20 по пров. О. Яроша в місті Харкові, на виконання рішенням Загальних зборів ОСББ Ультра від 21.09.2020 (про прийняття від ТОВ Укрімпекс платежу (внеску)), зобов`язався прийняти платіж (внесок) від ТОВ Укрімпекс та здійснити усунення дефектів при будівництві та проведення ремонтних робіт загального майна будинку.

Розділом 2 договору сторони визначили суму договору та встановили, що розмір платежу (внеску), який ТОВ Укрімпекс зобов`язаний перерахувати на рахунок ОСББ «Ультра» складає 550000,00 грн.

У п. 2.2. сторонами узгоджено, що платіж (внесок), визначений у п. 2.1., повинен бути перерахований в наступному порядку:

Платіж (внесок) в розмірі 250 000,00 грн перераховується не пізніше 31.12.2020 року.

- Платіж (внесок) в розмірі 100 000,00 грн перераховується не пізніше 31.01.2021 року.

- Платіж (внесок) в розмірі 100 000,00 грн перераховується не пізніше 28.02.2021 року.

- Платіж (внесок) в розмірі 100 000,00 грн перераховується не пізніше 31.03.2021 року.

У відповідності до п.3.1 та 3.3 Договору, ТОВ Укрімпекс несе обов`язок в повному обсязі та своєчасно перерахувати на рахунок ОСББ «Ультра» платіж (внесок) в порядку п.2.1 2.2. цього Договору. ОСББ «Ультра» має право вимагати від ТОВ Укрімпекс повного та своєчасного перерахування платежу (внеску) в порядку п.2.1. та 2.2. цього Договору.

Таким чином, за умовами п.2.2. договору, станом на 31.03.2021 ТОВ Укрімпекс повинно було перерахувати на рахунок ОСББ Ультра всі платежі загальну суму 550 000, 00 грн.

Звертаючись до господарського суду позивач зазначав, що відповідачем було здійснено перерахування лише 50000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 619 від 05.02.2021 року. В той час, як зобов`язання щодо сплати 500000,00 грн залишені відповідачем без виконання.

Посилаючись на неналежне виконання зобов`язань ТОВ Укрімпекс за укладеним 28.12.2020 договору, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 500 000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом спору є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такими обставинами є певні юридичні факти, які тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Отже, підставу позову складають дві складові: юридична та фактична. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову дозволяє визначити межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

В даному випадку предметом спору є визначена позивачем вимога про стягнення з відповідача коштів через неналежне виконання умов договору від 28.12.2020, у зв`язку з односторонньою відмовою від його виконання.

Підставами позову є неналежне (порушення договірних строків) виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 28.12.2020, за умовами якого відповідач зобов`язався здійснити платіж (внесок) на рахунок ОСББ «Ультра» для статутних цілей з метою усунення дефектів при будівництві та проведення ремонтних робіт загального майна будинку.

Укладений між сторонами договір від 28.12.2020 не є пойменованим, проте, колегія суддів вважає, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на його зміст. Отже, оцінюючи відповідність волі сторін у даній справі на укладення спірного договору фактичним правовідносинам, з`ясуванню підлягає правова оцінку його умов, а також права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків в разі невиконання договору.

Так, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", кошти об`єднання складаються зокрема із добровільних майнових, у тому числі грошових, внесків фізичних та юридичних осіб.

Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Як свідчать встановлені обставини, на Загальних зборах ОСББ "Ультра" 21.09.2020 (протокол № 2 загальних зборів ОСББ "Ультра", а.с. 9 т. 1) розглянуто питання щодо здійснення ТОВ "Укрімпекс" добровільного грошового внеску на розрахунковий рахунок ОСББ "Ультра" для статутних цілей з метою усунення дефектів при будівництві та проведення ремонтних робіт загального майна будинку.

На виконання вказаного рішення укладено спірний договір б/н від 28.12.2020, за умовами якого, ТОВ Укрімпекс прийняло на себе виконання відповідних зобов`язань - здійснити платіж (внесок) на рахунок ОСББ «Ультра» в розмірі 550 000,00 грн.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські договори.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що сторони, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів.

Згідно з приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом п. 2.2. договору, відповідач зобов`язався здійснити на користь позивача платіж (внесок) в розмірі 550 000,00 грн у строки, визначені сторонами у п. 2.2. договору.

Всупереч умовам вищезазначеного договору, відповідачем було здійснено оплату лише у розмірі 50000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 619 від 05.02.2021 року (а.с. 8), доказів здійснення інших платежів в розмірі та строки, встановлені в договорі, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Колегія суддів, надавши оцінку нормам права, якими врегульовано загальні вимоги до виконання зобов`язань, а також правовідносинам, що склались між сторонами під час виконання спірного договору, вважає за необхідне зазначити, що уклавши спірний договір, позивач та відповідач, тим самим, врегулювали у договорі свої відносини на власний розсуд, як це передбачено статтею 6 ЦК України та досягли згоди на виконання його істотних умов.

Також, в порядку 628 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили та погодили умови (пункти) договору, які є обов`язковими для виконання сторонами. Також, уклавши договір, сторони, тим самим, дійшли згоди щодо його предмету, ціни та строків виконання договірних зобов`язань. Підписавши вказаний договір, сторони підтвердили наявність свого волевиявлення на його виконання.

В той же час, встановлені у справі обставин свідчать, що погодившись на укладення спірного договору від 28.12.2020, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав та в порушення приписів 525, 526, 530, 610 ЦК України, ст. 173, 174 ГК України, а також умов договору від 28.12.2020, не виконав його умови, остаточних платежів у розмірі та строки, встановлені договором, не здійснив, доказів виконання такої оплати відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені у справі обставини в сукупності із доказами, наданими на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому правомірно задоволені судом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у строки, встановлені судом до 06.05.2021 та продовжені в подальшому до 31.05.2021, відзив на позовну заяву не надав. Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції представник ТОВ "Укрімпекс" проти позову заперечував та наполягав на тому, що під час підписання договору від 28.12.2020, директор ТОВ "Укрімпекс" діяв з перевищенням повноважень, наданих директору статутом товариства.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи надано оцінку вказаним доводам відповідача. Зокрема, судом зазначено, що правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною 1 ст. 241 ЦК України. Приписами наведеної норми встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Посилаючись на правову позицію, що викладена в постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі № 5013/492/12 та постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/11163/17, суд зазначав, що схвалення правочину може відбутися як в формі мовчазної згоди, так і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Здійснивши часткову оплату за договором від 28.12.2020 в розмірі 50 000,00 грн, відповідач фактично схвалив вказаний правочин.

До того ж, судом зазначено, що наявні у матеріалах справи докази свідчать про укладення сторонами договору від 28.12.2020, а відсутність судового рішення про визнання недійсним спірного договору, свідчить про його чинність станом на момент розгляду справи; відповідно до витягу з ЄДРПОУ станом на даний час ОСОБА_1 є директором ТОВ "Укрімпекс"; докази, що свідчили б про притягнення вказаної особи до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності, зокрема за перевищення повноважень під час підписання спірного договору, в матеріалах справи відсутні.

В апеляційній скарзі відповідач, не погоджуючись із висновками суду першої інстанції наголошує на тому, що підписуючи спірний договір з боку ТОВ "Укрімпекс", директор Шарапова О.М. діяла на підставі Статуту товариства, пунктом 6.2 якого (у редакції, чинній на час укладання спірного договору), визначено, що загальні збори учасників є вищим органом ТОВ «Укрімпекс». До компетенції загальних зборів учасників належить надання згоди виконавчому органу на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 500 000,00 гривень. (пп. 12 п. 6.2.4 Статуту ТОВ «Укрімпекс»). Загальними зборами ТОВ «Укрімпекс» не надавалось згоди виконавчому органу (директору) на здійснення платежу (внеску) на рахунок ОСББ «Ультра» у розмірі 550 000,00 грн, що апелянт підтверджував наданими до апеляційної скарги протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Укрімпекс» від 15.09.2020 та від 22.01.2021.

Підписуючи договір, директор ТОВ «Укрімпекс» діяв на підставі Статуту, а тому, на думку ТОВ «Укрімпекс», вказані обставин, свідчать про обізнаність ОСББ "Ультра" зі змістом Статуту ТОВ «Укрімпекс» щодо відсутності у директора Шарапової О.М. повноважень на самостійне прийняття рішень про укладення значних правочинів.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено скаржником в апеляційній скарзі, товариством було подано зустрічний позов до ОСББ «Ультра» про визнання недійсним договору від 28.12.2021 № б/н, який ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.06.2021 повернуто заявнику судом першої інстанції з підстав пропуску строку на подання такої позовної заяви, встановлений ч. 1 ст. 180 ГПК України.

Апелянт зазначає, що після вичерпання процесуальних можливостей для оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 22.06.2021, ТОВ «Укрімпекс» було подано клопотання, у якому ТОВ «Укрімпекс» просило повернутись до розгляду справи у підготовчому провадженні та установити строк для подання відзиву на позовну заяву, що дозволило б долучити до матеріалів справи як відзив на позов, так і відповідні докази на підтвердження відсутності у директора товариства повноважень на укладення спірного договору. В той же час, у задоволенні вказаного клопотання ТОВ «Укрімпекс» було відмовлено. У зв`язку з цим, докази, які свідчать, що загальними зборами ТОВ «Укрімпекс» не було надано згоди директору товариства на укладення правочину на суму, що перевищує 500 000,00 грн (протокол Загальних зборів учасників ТОВ «Укрімпекс» від 15.09.2020), а також протокол Загальних зборів товариства від 22.01.2021, яким вирішено не здійснювати подальше схвалення правочину, вчиненого директором Шаповаловою О.М. з ОСББ "Ультра", надаються апелянтом разом з апеляційною скаргою в порядку ст. 258 ГПК України.

Надаючи оцінку вказаним доводам, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зі змісту визначення правочину можна виділити такі основні його ознаки: 1) правочин є юридичним фактом, оскільки внаслідок його вчинення виникають, змінюються або припиняються цивільні права та обов`язки; 2) правочин це вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи, і за цією ознакою правочин відрізняють від юридичних учинків, правові наслідки яких наступають в силу закону незалежно від волі його суб`єктів; 3) правочин породжує правовий наслідок; 4) правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права; 5) правочин завжди має бути правомірною дією, не може суперечити закону, інакше він не буде дійсним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, законодавцем встановлено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Разом з тим, посилаючись в апеляційній скарзі на обставини підписання спірного договору директором ТОВ «Укрімпекс» з перевищенням повноважень, відповідач не надав суду апеляційної інстанції доказів, які підтверджують визнання в судовому порядку недійсним спірного правочину.

Матеріали справи свідчать, що двічі, ухвалою суду першої інстанції від 22.06.2021 та від 13.12.2021, відповідачу було повернуто зустрічну позовну заяву ТОВ «Укрімпекс» до ОСББ «Ультра» про визнання недійсним договору від 28.12.2020 №б/н, укладений між ОСББ "Ультра" та ТОВ «Укрімпекс».

В той же час, колегія суддів вважає, що за положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Отже, ТОВ «Укрімпекс» не позбавлений права у встановленому законодавством порядку звернутись до суду в окремому позовному провадженні до ОСББ "Ультра" про визнання спірного договору недійсним.

В судовому засіданні 03.02.2022 представник відповідача повідомив суду апеляційної інстанції, що 14.12.2021 Господарським судом Харківської області порушено провадження у справі №922/4900/21 за позовом ТОВ "Укрімпекс" до ОСББ «Ультра» про визнання договору від 28.12.2020 недійсним.

Натомість, на даний час, судове рішення у зазначеній справі законної сили не набрало, із клопотанням про зупинення провадження у справі №922/1313/21 до розгляду справи №922/4900/21 відповідач до суду апеляційної інстанції не звертався, а колегія суддів не знаходить підстав для такого зупинення в порядку ст. 277 ГПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що під час розгляду спорів про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, необхідним є встановлення судом фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними. В разі задоволення позовних вимог, суд визначає в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони, яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Натомість предметом розгляду даної справи є зобов`язальні правовідносини, що склались між сторонами під час виконання умов договору від 28.12.2020, а не правомірність його укладення.

Скаржником до апеляційної скарги надано Статут ТОВ «Укрімпекс», протокол Загальних зборів учасників ТОВ «Укрімпекс» від 15.09.2020 та від 22.01.2021, які, як зазначав апелянт, він був позбавлений можливості надати до суду першої інстанції.

В той же час, колегія суддів звертає увагу скаржника, що за приписами ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доводи, наведені апелянтом в обґрунтування обставин, які унеможливили подання до суду першої інстанції наданих до апеляційної скарги документів, а саме, Статуту ТОВ «Укрімпекс», протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «Укрімпекс» від 15.09.2020 та від 22.01.2021, не можна вважать такими, що підтверджують об`єктивні причини неможливості надання таких документів до суду першої інстанції з підстав, наведених вище. Виняткових обставин, які унеможливили подання вказаних документів до суду першої інстанції апелянтом не наведено.

Отже, надані апелянтом докази, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 269 ГПК України, судом апеляційної інстанції до розгляду не приймаються.

В апеляційній скарзі апелянт також зазначає, що наданий позивачем протокол загальних зборів ОСББ «Ультра» від 21.09.2021 №2, не містить установленого загальними зборами об`єднання конкретного розміру внеску, який ТОВ «Укрімпекс» має сплатити на рахунок ОСББ «Ультра» та посилання на положення статуту, яке б визначало розмір внеску на утримання та ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, або алгоритму калькуляції суми, що підлягає сплаті у якості такого внеску. Наведене скаржник вважає прямим порушенням вимог ст. 22 та 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

В той же час, колегія суддів зазначає, що доказів оскарження в судовому порядку рішення Загальних зборів співвласників ОСББ «Ультра» або ж скасування протоколу загальних зборів ОСББ «Ультра» від 21.09.2021 №2 відповідачем до матеріалів справи не надано. Крім того, ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» врегульовано питання щодо здійснення учасниками обов`язкових внесків на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, які визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. В той же час, предметом розгляду Загальних зборів було питання щодо добровільного внеску ТОВ «Укрімпекс».

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем порушення відповідачем умов спірного договору та наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 28.12.2020 року у розмірі 500000,00 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві позивач, в порядку ч. 1 ст. 124 ГПК України, повідомив суду попередній (орієнтований) розмір судових витрат на правову допомогу, яку очікує понести під час розгляду справи, а також зазначав про намір заявити про стягнення таких витрат за результатом розгляду справи.

20.12.2020, тобто в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України, представник ОСББ «Ультра» звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про винесення у справі додаткового рішення про стягнення на користь ОСББ «Ультра» 10 500,00 грн витрат на правничу допомогу. Одночасно до вказаної заяви позивачем надано документи, якими він підтверджував розмір витрат ОСББ «Ультра» на правову допомогу за наслідками розгляду справи.

Обґрунтовуючи заяву про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у загальному розмірі 10 500,00 грн, позивач посилався на договір про надання правової допомоги з адвокатом Мудраченко І.В, №3 від 05.07.2019 та додаткову угоду до нього від 09.04.2021, якою визначено розмір винагороди адвоката за кожне найменування послуг. Також зазначав, що в подальшому, для захисту прав ОСББ «Ультра» було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Нижник К.В. від 14.05.2021 б/н та додаткову угоду № 1 до договору, якою визначено розмір винагороди адвоката за кожне найменування послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження факту понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, позивачем до суду надано наступні документи: копію Договору про надання професійної правничої допомоги №3 від 05.07.2019; копію додаткової угоди від 09.04.2021; копію Акту від б/н від 09.01.2021, копію Акту від 14.04.2021; оригінал платіжного доручення №900 від 17.12.2021; копію Договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2021; копію Додаткової угоди №1 від 14.04.2021; копію Акту від 17.05.2021; оригінал платіжного доручення №901 від 17.12.2021; копію Акту від 07.06.2021; оригінал платіжного доручення №902 від 17.12.2021; копія Акту від 16.06.2021; оригінал платіжного доручення №903 від 17.12.2021; копія Акту від 24.09.2021; оригінал платіжного доручення №904 від 17.12.2021; копію Акту від 10.11.2021; оригінал платіжного доручення №905 від 17.12.2021; копію Акту від 15.12.2021; оригінал платіжного доручення №906 від 17.12.2021; детальний опис робіт та наданих послуг адвокатом Мудраченко І.В. до Договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2021; детальний опис робіт та наданих послуг адвокатом Нижник К.В. до Договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2021 у справі №922/1313/21.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2021 заяву представника позивача призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.12.2021.

У наданому суду першої інстанції клопотанні від 29.12.2021, представник відповідача просив у задоволенні заяви ОСББ «Ультра» про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Обґрунтованість та співмірність понесених витрат на професійну правничу допомогу слід досліджувати з урахуванням частини третьої статі 13 ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

В ході розгляду справи встановлено, що предметом позову у справі є вимоги ОСББ «Ультра» до ТОВ «Укрімпекс» про стягнення 500 000,00 грн заборгованості, яка виникла через неналежне виконання відповідачем умов договору від 28.12.2020. Таким чином, спір у даній справі виник з вини відповідача.

Дослідженням наданих позивачем документів, встановлено, що на підтвердження повноважень осіб, що представляли інтереси ОСББ «Ультра» до позовної заяви позивачем додано засвідчену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Мудраченко І.В. від 26.07.2017 №23 та засвідчену копію ордера про надання правової допомоги від 09.04.2021, який видано на підставі договору про надання правової допомоги №3 від 05.07.2019.

Повноваження адвоката Нижик К.В., яка в подальшому здійснювала представництво інтересів позивача, підтверджуються наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 31.03.2021 №2 та ордером на надання правової допомоги від 17.05.2021, який видано ОСББ «Ультра» на підставі договору про надання правової допомоги за договором б/н від 14.05.2021.

Звертаючись до суду з позовом, позивач надавав суду договір про надання професійної правничої допомоги №3 від 05.07.2019, з якого вбачається, що задля захисту прав та інтересів ОСББ «Ультра», з адвокатом Мудраченко І.В. укладено договір про надання правової допомоги.

Дослідженням договору про надання професійної правничої допомоги встановлено, що за умовами п. 1.1.4, адвокат здійснює представництво клієнта, а також надає йому правову допомоги в усіх без винятку судових установах, правоохоронних, наглядових та контролюючих органах, в органах місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах будь-якого рівня та будь-якої направленості, перед юридичними особами та громадянами.

За змістом п. 3.1. договору, після надання правової допомоги сторони складають акт приймання-передачі, який є свідченням надання адвокатом правової допомоги в повному обсязі та є підставою для оплати наданих клієнту послуг.

Додатковою угодою № 1 від 09.04.2021 до договору про надання правової допомоги від 05.07.2021 сторони домовились, що вартість послуг адвоката за договором про надання правової допомоги №3 від 05.07.2019 в рамках справи за позовом ОСББ Ультра до ТОВ Укрімпекс про стягнення заборгованості складає:

- збір необхідної інформації, вивчення нормативно-правової бази, аналіз судової практики, підготовку та складання позовної заяви до Господарського суду Харківської області від ОСББ «Ультра» до ТОВ «Укрімпекс» про стягнення заборгованості за договором 1500,00 грн;

- участь у судових засіданнях на стадії підготовчого провадження 1500,00 грн;

- участь у судових засіданнях на стадії розгляду справи по суті 1500,00 грн;

- складання відповіді на відзив та інших процесуальних документів 1500,00 грн.

Підписанням 14.04.2021 між позивачем та Мудраченко І.В. акту до договору про надання правової допомоги №3 від 05.07.2019, сторони підтвердили належне надання адвокатом правової допомоги. Також сторони узгодили, що гонорар адвоката за виконані роботи, а саме, збір необхідної інформації, вивчення нормативно-правової бази, аналіз судової практики, підготовку та складання позовної заяви до Господарського суду Харківської області від ОСББ «Ультра» до ТОВ «Укрімпекс» про стягнення заборгованості за договором, становить 1500,00 грн та є підставою для здійснення розрахунків.

Наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №900 від 17.12.2021 підтверджуєтеся оплата ОСББ «Ультра» гонорару адвоката Мудраченко І.В. у розмірі 1500,00 грн.

20.04.2021 року адвокатом Мудраченко І.В. було складено детальний опис робіт за договором про надання правової допомоги від 05.07.2019 року по справі № 922/1313/21.

Таким чином, отримання правової допомоги від адвоката Мудраченко І.В., а також обсяг та вартість виконаних адвокатом сторін підтверджено позивачем належними доказами.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що у договорі про надання правової допомоги від 05.07.2019 вказано, що цей договір діє до 01.08.2020. Водночас додаткову угоду № б/н до договору про надання правової допомоги від 05.07.2019 було укладено 09.04.2021, тобто, після завершення дії самого договору, що, на думку скаржника, свідчить про безпідставне стягнення суми у розмірі 1 500,00 грн.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що за умовами п. 1.1.4 договору, адвокат здійснює представництво клієнта, а також надає йому правову допомоги в усіх без винятку судових установах. Виходячи з умов п. 5.1. договору №3 від 05.07.2019, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 01.08.2020, однак у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.

Таким чином, уклавши додаткову угоду до договору, а також підписавши акт виконання робіт від 14.04.2021, який складено на виконання саме вказаного договору №3 від 05.07.2019, сторони, тим самим, підтвердили виконання адвокатом та отримання клієнтом послуг з правової допомоги за договором №3 від 05.07.2019, який діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Зокрема, за змістом акту виконаних робіт від 14.04.2021, адвокатом Мудраченко І.В. надано послуги, в тому числі, і складання позовної заяви до Господарського суду Харківської області до ТОВ «Укрімпекс» про стягнення заборгованості. Таким чином, доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за умовами договору, він діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Отже, підписавши акт виконаних робіт до договору №3 від 05.07.2019, сторони тим самим підтвердили виконання адвокатом та прийняття замовником обсягу правової допомоги станом на час підписання додаткової акту виконаних робіт - 14.04.2021.

Матеріали справи також свідчать, що в подальшому, з метою захисту своїх прав, 14.05.2021 року між позивачем та адвокатом Нижник К.В. укладено договір про надання правової допомоги б/н, за умовами якого адвокат здійснює представництво позивача, а також надає йому юридичні послуги та правову допомогу у справах всіх категорій в усіх без винятку судових установах, правоохоронних, наглядових та контролюючих органах, в органах місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах будь-якого рівня та будь-якої направленості, перед юридичними особами та громадянами з питань, що стосуються інтересів позивача, та з інших питань.

Строк дії даного договору становить 1 рік (п. 5.2.договору).

За змістом п. 6.1., умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов`язковим укладенням в письмовій формі додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною даного договору. Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони складені у письмовій формі та підписані сторонами (п. 6.8. договору).

14.05.2021 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги. За змістом п. 1 угоди, сторони визначили, що дана додаткова угода встановлює умови надання правової допомоги у справі за позовом ОСББ «Ультра» до ТОВ «Укрімпекс» про стягнення заборгованості.

У пункті 2 сторони погодили, що оплата вартості послуг в рамках договору б/н від 14.05.2021 здійснюється з моменту підписання актів до договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2021, але не пізніше спливу 30 календарних днів після набрання законної сили рішенням у справі.

Відповідно до п. 3, вартість послуг (гонорар) адвоката за договором в рамках справи за позовом ОСББ Ультра до ТОВ Укрімпекс про стягнення заборгованості складає:

- участь у судових засіданнях на стадії підготовчого провадження 1500,00 грн (незалежно від причин відкладення розгляду справи не з вини адвоката);

- участь у судових засіданнях на стадії розгляду справи по суті 1500,00 грн (незалежно від причин відкладення розгляду справи не з вини адвоката);

- вивчення відзиву, додатковий аналіз судової практики та вивчення нормативно-правової бази, складання додаткових будь-яких документів, заяв, клопотань, адвокатських запитів, додаткових письмових пояснень та інших заяв до суду в рамках розгляду справи 1500,00 грн;

- складання додаткових буд-яких документів. Заяв, клопотань, адвокатських запитів, письмових пояснень, тощо 1500.00 грн.

На виконання умов договору б/н від 14.05.2021, між позивачем та ОСОБА_2 17.05.2021 підписано акт до договору про надання правової допомоги, відповідно до якого за підготовку та участь у судовому засіданні у справі №922/1313/21, яке відбулось 17.05.2021, гонорар адвоката складає 1500,00 грн.

Платіжним дорученням №901 від 17.12.2021 позивачем було перераховано адвокату Нижник К.В. 1500,00 грн на виконання вищезазначеного акту.

07.06.2021 позивачем та ОСОБА_2 було підписано акт до договору про надання правової допомоги, відповідно до якого за підготовку та участь у судовому засіданні по справі №922/1313/21, яке відбулось 07.06.2021, гонорар адвоката складає 1500,00 грн.

Платіжним дорученням №902 від 17.12.2021 позивачем було перераховано адвокату Нижник К.В. 1500,00 грн на виконання вищезазначеного акту.

16.06.2021 позивачем та ОСОБА_2 було підписано акт до договору про надання правової допомоги, відповідно до якого за підготовку та участь у судовому засіданні по справі №922/1313/21, яке відбулось 16.06.2021, гонорар адвоката складає 1500,00 грн.

Платіжним дорученням №903 від 17.12.2021 року позивачем було перераховано адвокату Нижник К.В. 1500,00 грн на виконання вищезазначеного акту.

24.09.2021 року позивачем та ОСОБА_2 було підписано акт до договору про надання правової допомоги, відповідно до якого за вивчення касаційної скарги, збір необхідної інформації, вивчення нормативно-правової бази, аналіз судової практики, підготовку та складання відзиву на касаційну скаргу ТОВ Укрімпекс про скасування ухвали Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2021 року по справі №922/1313/21 та надіслання її ТОВ Укрімпекс та до касаційного господарського суду у складі Верховного Суду гонорар адвоката складає 1500,00 грн.

Платіжним дорученням №904 від 17.12.2021 позивачем було перераховано адвокату Нижник К.В. 1500,00 грн на виконання вищезазначеного акту.

10.11.2021 року позивачем та ОСОБА_2 було підписано акт до договору про надання правової допомоги, відповідно до якого за підготовку та участь у судовому засіданні по справі № 922/1313/21 року, яке відбулось 10.11.2021 року гонорар адвоката складає 1500,00 грн.

Платіжним дорученням №905 від 17.12.2021 року позивачем було перераховано адвокату Нижник К.В. 1500,00 грн. на виконання вищезазначеного акту.

15.12.2021 року позивачем та ОСОБА_2 було підписано акт до договору про надання правової допомоги, відповідно до якого за підготовку та участь у судовому засіданні по справі №922/1313/21, яке відбулось 15.12.2021, гонорар адвоката складає 1500,00 грн.

Платіжним дорученням № 906 від 17.12.2021 року позивачем було перераховано адвокату Нижник К.В. 1500,00 грн. на виконання вищезазначеного акту.

20.04.2021 року адвокатом Нижник К.В. складено детальний опис робіт за договором про надання правової допомоги від 14.05.2021 року по справі №922/1313/21, відповідно до якого загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 9 000,00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що дослідивши докази, надані представником позивача на підтвердження зазначені докази, господарський суд дійшов правомірного висновку що їх достатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги у даній справі, а вартість витрат на правову допомогу є співмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом для надання правової допомоги та обсягом наданих послуг.

В апеляційній скарзі ТОВ «Укрімпекс» вважає, що всупереч ч. 4 ст. 126 ГПК, сума витрат на правову допомогу, яку стягнуто з ТОВ «Укрімпекс» є неспівмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом для надання правової допомоги та обсягом наданих послуг. Зокрема, як вважає апелянт, судові засідання 17.05.2021 та 07.06.2021, про які зазначено в актах виконаних робіт, було відкладено на іншу дату, що свідчить про безпідставне стягнення з відповідача суми у розмірі 3 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається , що судове засідання 17.05.2021 відбувалось за участі представників ОСББ «Ультра» адвокат Мудраченко І.В. та адвоката Нижник К.В. та за відсутністю уповноваженого представника відповідача. В той же час, підготовче засідання 17.05.2021 було відкладено судом на 07.06.2021 не з вини позивача, а саме з метою надання відповідачу можливості реалізувати своє право на подання відзиву на позовну заяву, строк подання якого, ухвалою суду від 14.05.2021 було продовжено судом до 31.05.2021.

Крім того, за результатом підготовчого засідання 07.06.2021, яке відбувалось за участю адвоката ОСББ «Ультра» Нижник К.В. та за відсутністю представника відповідача, суд дійшов висновку про остаточне з`ясування предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи та зібрання відповідних доказів, тощо. У зв`язку з чим, судом закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 16.06.2021.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 196 ГПК України, якою регульовано процедуру початку розгляду справи по суті, встановлено, що суд повідомляє учасників справи про місце , дату і час судового засідання.

Таким чином, відкладення розгляду справи 07.06.2021 відбувалось на виконання вимог процесуального законодавства, а не з вини представника позивача. Крім того, участь представників позивача в судовому засіданні 17.05.2021 та 07.06.2021 безпосередньо були пов`язані з процедурою захисту інтересів клієнта.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у частині першій статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення:

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.

З огляду на що колегія суддів вважає, що такі стадії, як прибуття до суду є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі N 910/7586/19.

Отже доводи апелянта про відсутність підстав для стягнення 3000,00 грн за участь представників позивача в судових засіданнях, розгляд яких відкладався, відхиляються колегією суддів.

Також скаржник зазначає, що постановою Верховного Суду від 06.10.2021 у даній справі було задоволено касаційну скаргу ТОВ «Укрімпекс» та скасовано ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2021у справі № 922/1313/21, у зв`язку з чим, вважає про безпідставне стягнення суми у розмірі 1 500,00 грн за надання позивачу послуг у вигляді «вивчення касаційної скарги, збір необхідної інформації, вивчення нормативно-правової бази, аналіз судової практики, підготовку та складання відзиву на касаційну скаргу ТОВ «Укрімпекс», про яку зазначено в акті від 24.09.2021 до договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2021.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до укладеної угоди з клієнтом, адвокат виконує обов`язки з представництва інтересів клієнта у суді, а також бере на себе відповідальність здійснювати таке представництво у комплексі, а не за взяту кожну окрему правничу дію, наприклад тільки написати процесуальний документ або суто виступити у судовому засіданні. Саме вчинення комплексу правничих дій забезпечить належну реалізацію прав та обов`язків клієнта для представництва його інтересів.

За змістом ст. 161 ГПК України заявами по суті спору є: позовна заява, відзив на позову заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Таким чином, відзив відноситься до заяв по суті спору, а підстави його подання, час та черговість, визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 2. ч. 3 ст. 161 ГПК України). Частиною 4 вказаної статті зазначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Зі змісту ухвали Верховного Суду від 09.09.2021 у даній справі вбачається (п. 2), що учасників справи було повідомлено про їхнє право на подання відзиву на касаційну скаргу. Таким чином, надавши відзив на касаційну скаргу, позивач, тим самим, скористався правом, наданим ст. 161 ГПК України, а також виконав вимоги суду касаційної інстанції, а також вчинив процесуальну дію, забезпечивши належну реалізацію прав та обов`язків клієнта для представництва його інтересів.

Отже, доводи апелянта про безпідставне стягнення суми у розмірі 1 500,00 грн за надання позивачу послуг у вигляді «вивчення касаційної скарги, збір необхідної інформації, вивчення нормативно-правової бази, аналіз судової практики, підготовку та складання відзиву на касаційну скаргу ТОВ «Укрімпекс», про яку зазначено в акті від 24.09.2021 до договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2021, не можна вважати обґрунтованими.

Щодо доводів про те, що детальний опис робіт та наданих послуг до Договору про надання правової допомоги б/н від 14 травня 2021 року по справі № 922/1313/21 датовано 20.04.2021, в той час як послуги, які зазначено у вказаному опису, надавались у період з 07 червня 2021 по 15 грудня 2021 року, що на думу, скаржника, свідчить про штучний характер такого документу.

Колегія суддів вважає, що за змістом п. 2 додаткової угоди №1 від 14.05.2021 до договору 14.05.2021, оплата вартості послуг в рамках договору б/н від 14.05.2021 здійснюється з моменту підписання актів до договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2021. Таким чином, підписавши акти від 17.05.2021, від 07.06.2021, від 16.06.2021, 24.09.2021. від 10.11.2021 та від 15.12.2021, а також здійснивши оплату виконаних робіт, сторони, тим самим, підтвердили виконання та отримання послуг професійної правничої допомоги за договором про надання правової допомоги б/н від 14.05.2021. Отже, послуги наданої правничої допомоги, які зазначено в детальному опису робіт та наданих послуг за договором б/н від 14.05.2021 у даній справі, підтверджуються іншими документами, наданими позивачем до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та не можуть бути спростовані посиланням на дату складання такого опису. Таким чином, зазначення адвокатом в детальному описі робіт дати його складання 20.04.2021, з урахуванням інших доказів, наданих позивачем, не спростовує зміст цього детального опису та загальний обсяг наданих за договором послуг.

Таким чином, надаючи оцінку співмірності витрат колегія суддів дійшла висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу правомірно розподілено судом першої інстанції за результатом розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень статей 126, 129 ГПК України, враховуючи співмірність витрат позивача на оплату послуг адвоката у суді першої інстанції зі складністю справи, відповідність цієї суми критеріям реальності та розумності, приймаючи до уваги ціну позову (500 000,00 грн), а також результати розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн відповідають критеріям, визначеним частиною 4 статті 126 ГПК України та підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення додаткового рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи його скасування колегія суддів не вбачає.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ Укрімпекс. Рішення Господарського суду Харківської області від 15.12.2021 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2021 у справі №922/1313/21 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 15.12.2021 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 29.12.2021 у справі №922/1313/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.02.2022

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя Н.О. Мартюхіна