РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.02.2022Справа № 910/20654/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення заборгованості за Договором в розмірі 1 535,48 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за Договором в розмірі 1 535,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача обов`язку з виплати на користь позивача на підставі підпункту ґ п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3% річних в розмірі 301,43 грн. та інфляційних втрат в розмірі в розмірі 1 234,05 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/20654/21. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

04.01.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що нараховані позивачем 3% річних, інфляційні втрати є погашеними відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ухвали Господарського суду м. Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18. Крім того, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності.

20.01.2022 представником позивача подано відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2014 року о 18:35 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Різовська, що є другорядною, на перехресті з вул. Раскидайлівська в м. Одесі, що є головною дорогою, не надав дорогу автомобілю «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вина ОСОБА_1 встановлена постановою Київського районного суду м. Одеси від 16.10.2014 у справі №520/12450/14-п.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3749322 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна".

Відповідно до Аварійного сертифікату № 199-01/15 від 29.01.2015, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП становить 7 229,12 грн.

21.10.2015 між ОСОБА_2 та Фізичною особою-підприємцем Шиян Д.С. було укладено договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, на підставі якого Фізична особа-підприємець Шиян Д.С. набув право вимоги в зобов`язаннях, що виникли із вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі одержання грошового відшкодування нанесеної майнової шкоди у розмірі 5 730,38 грн. від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ.

31.10.2015 між Фізичною особою-підприємцем Шиян Д.С. (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (фактор) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №5/31-10/2015, за умовами якого, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до Додатку №1 до цього договору, зокрема, з договору відступлення права вимоги від 21.10.2015 на суму 5 730,38 грн.

В силу умов вказаного договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (п. 1.2 Договору).

Пунктом 1.4 Договору узгоджено, що зобов`язаною особою (боржником) є ОСОБА_1 (п. 27 Додатку №1 до Договору); страхова компанія Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УКРАЇНА"; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Метою договору факторингу може бути як передача факторові права вимоги клієнта до боржника в обмін на надання клієнтові грошових коштів, так і відступлення клієнтом своєї вимоги в забезпечення виконання його зобов`язань перед фактором. Предметом договору факторингу може бути одна або декілька вимог.

Отже, починаючи з 31.10.2015 кредитором у договірному зобов`язанні за договором страхування №АІ/3749322, яке виникло в результаті дорожньо-транспортної пригоди, є Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал".

Позивач зазначає, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна", порушуючи умови договору страхування (полісу) № АІ/3749322 та не здійснило виплату грошового зобов`язання за заявою ОСОБА_2

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" та Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулись Господарського суду міста Києва із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (ідентифікаційний код 30636550), оскільки останнє має кредиторську заборгованість і неспроможне її погасити.

Згідно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та доданих до неї документів, заявниками ставиться питання про відкриття справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" з підстав виникнення в останнього заборгованості відносно:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" в сумі 1 024 660, 00 грн., що підтверджується рішеннями Господарського суду міста Києва, а саме:

- № 910/23690/16 від 27.02.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 49 500, 00 грн. матеріальної шкоди та 1 378, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 17.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23690/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53816243 від 24.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23684/16 від 16.02.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 49 500, 00 грн. заборгованості та 1 378, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 14.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23684/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53815978 від 25.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23683/16 від 17.02.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 49 500, 00 грн. матеріальної шкоди та 1 378, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 06.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23683/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53816172 від 24.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23686/16 від 13.03.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. заборгованості та 1 378, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 28.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23686/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53816121 від 24.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23685/16 від 20.02.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 49 000, 00 грн. відшкодування та 1 378, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 07.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23685/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53816058 від 25.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23682/16 від 27.02.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. матеріальної шкоди та 1 378, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 17.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23682/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53816299 від 24.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/2676/17 від 03.04.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. грошових коштів та 1 600, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 19.04.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/2676/17; постановою дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53971505 від 22.05.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23687/16 від 28.02.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. матеріальної шкоди та 1 378, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 17.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23687/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53971427 від 22.05.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3660/17 від 18.04.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. страхового відшкодування та 1 600, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 11.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23660/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54089424 від 08.06.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23688/16 від 20.04.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. шкоди та 1 378, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 11.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23688/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54089282 від 08.06.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/5854/17 від 12.06.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. матеріальної шкоди та 1 600, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 27.06.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/5854/17; постановою дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54397183 від 31.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3667/17 від 18.05.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. матеріальної шкоди та 1 600, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 08.06.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3667/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288163 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3663/17 від 17.05.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 49 000, 00 грн. матеріальної шкоди та 1 568, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 30.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3663/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288330 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/2936/17 від 25.04.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. страхового відшкодування та 1 600, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 11.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/2936/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288617 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3665/17 від 12.04.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. матеріальної шкоди та 1 600, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 04.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3665/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288536 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3666/17 від 20.04.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. матеріальної шкоди та 1 600, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 10.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3666/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54043087 від 30.05.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3668/17 від 16.05.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 49 500, 00 грн. страхового відшкодування та 1 600, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 26.06.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3668/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288099 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3661/17 від 12.04.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 49 000, 00 грн. матеріальної шкоди та 1 568, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 04.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3661/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288252 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/5855/17 від 23.05.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 49 500, 00 грн. грошових коштів та 1 600, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 12.06.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/5855/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54356038 від 24.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3664/17 від 12.04.2017 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс . Капітал" 50 000, 00 грн. страхового відшкодування та 1 600, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 10.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3664/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54043039 від 30.05.2017 з примусового виконання вказаного рішення.

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" в сумі 208 239, 85 грн., що підтверджується рішеннями Господарського суду міста Києва, а саме:

- № 910/5157/15-г від 14.05.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 29 923, 30 грн. страхового відшкодування та 1 827, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 05.06.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/5157/15-г; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 52420772 від 03.10.2016 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/24513/15 від 07.10.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 3 559, 58 грн. шкоди та 1 218, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 23.10.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/24513/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 49638813 від 14.12.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/10855/15 від 02.06.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 8 441, 02 грн. страхового відшкодування та 1 827, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 29.06.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/10855/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 49890424 від 21.01.2016 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/13802/15 від 27.07.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 19 843, 56 грн. страхового відшкодування та 1 827, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 11.08.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/13802/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 48574658 від 28.08.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/5155/15-г від 20.04.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 9 876, 89 грн. шкоди та 1 826, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 08.05.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/5155/15-г; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 47881279 від 16.06.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/4157/15-г від 21.04.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 7 940, 45 грн. страхового відшкодування та 1 827, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 05.05.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/4157/15-г; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 47923233 від 19.06.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/42/15-г від 02.03.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 7 976, 64 грн. страхового відшкодування та 1 827, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 17.03.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/42/15-г; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 48054306 від 07.07.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/12343/15 від 10.06.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 34 360, 12 грн. страхового відшкодування та 1 827, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 26.06.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/12343/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 48544688 від 14.08.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/44/15-г від 16.04.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 6 773, 50 грн. моральної шкоди та 1 827, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 28.04.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/44/15-г; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 47726817 від 03.06.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/18390/15 від 29.09.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 6 368, 35 грн. страхового відшкодування та 1 827, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 08.05.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/18390/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 49519301 від 01.12.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/9455/15 від 18.05.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 42 173, 69 грн. боргу та 1 827, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 05.06.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/9455/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 48078085 від 09.07.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/19214/15 від 22.09.2015 яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 7 959, 41 грн. основного боргу та 1 827, 00 грн. судового збору; на виконання рішення 09.10.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/19214/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 49269220 від 06.11.2015 з примусового виконання вказаного рішення. А також рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07.04.2015 у справі № 759/18357/14-ц яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 1485,74 грн. відшкодування страхових витрат та 243, 60 грн. судових витрат; на виконання рішення 06.11.2015 Господарським судом міста Києва видано виконавчий лист 759/18357/14-ц; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 49446122 від 23.11.2015 з примусового виконання вказаного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 було відкрито провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна".

Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" було подано заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 14 268 524, 30 грн. Заявлені кредитором вимоги складаються із заборгованості по відшкодуванню шкоди у зобов`язаннях, що виникли на підставі договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

24 квітня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" було подано уточнення до заяви про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" у справі №910/842/18, в тому числі за зобов`язанням яке виникло на підставі договору № АІ/3749322. Уточнення стосувалися детального розрахунку заборгованості Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал", в тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору № АІ/3749322.

Грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" у зобов`язанні були визнані в повному обсязі та внесені до реєстру кредиторів згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 постановлено ліквідувати Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

02.09.2019 у зв`язку з ліквідацією Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату боргу.

01.10.2019 року відповідачем було частково виконано зобов`язання за договором страхування № АІ/3749322, зокрема, здійснено лише виплату страхового відшкодування у розмірі 5 730,38. Інша частина зобов`язань щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат була залишена з боку відповідача без задоволення.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018р. по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

У статті 1 Конституції України закріплено, що Україна є правовою державою.

Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Обов`язок держави у забезпеченні права кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини договірних Сторін.

Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України», no. 24465/04, від 19.02.2009р., «Пономарьов проти України», no. 3236/03, від 03.04.2008р.).

Таким чином, розмір грошової вимоги, а саме розмір завданого збитку, 3% річних; розмір інфляційних втрат; та обґрунтованість такої вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" встановлені у справі про банкрутство, мають преюдиціальне значення і не потребують повторного доказування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

В силу положень частини першої та другої статті 41 вказаного Закону задоволення вимог кредиторів боржника забезпечує ліквідатор у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню, на строк не менше п`яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

За приписами частин першої-третьої статті 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого, зокрема, додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов`язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, ліквідовано банкрута - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" та закрито провадження у справі.

Вказаною ухвалою встановлено, що вимоги кредиторів, які визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів, не задоволені, у зв`язку з тим, що ліквідатором не виявлено достатньо майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси для погашення кредиторських вимог.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт недостатності коштів та майна страховика - учасника Моторного (транспортного) страхового бюро України для задоволення вимог його кредиторів.

Таким чином, станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду, його визнано кредитором Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" - банкрута із грошовими вимогами, проте, під час провадження у справі про банкрутство у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" не виявлено майна або інших активів, за рахунок яких могли бути задоволені вимоги позивача.

Як встановлено судом, позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про грошові вимоги.

Відповідно до підпункту г. п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2019 року на підставі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач виплатив позивачу 5 730,38 грн., як відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.09.2014.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Наслідки прострочення страховиком відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, визначені нормами статті 36 Закону, згідно з пунктом 36.5 якої за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом викладених норм правовідношення, в якому страховик, у разі настання страхового випадку, зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, на суму якого у разі прострочення його виконання страховиком нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування (зокрема, пеня, 3% річних, інфляційні втрати).

Так, судом встановлено:

- нездійснення страховиком - Компанією у встановлений Законом строк страхового відшкодування страхувальнику за договором (права вимоги за яким набуло Товариство);

- обставини звернення Товариства у справі №910/842/18 про банкрутство Компанії з кредиторськими вимогами, що складають як суму несплаченого за договором страхового відшкодування (суму шкоди, заподіяної майну - транспортному засобу внаслідок ДТП), так і суми, нараховані внаслідок нездійснення страховиком виплати страхового відшкодування у встановлений Законом строк - 3% річних і інфляційних втрат, за весь період прострочення;

- обставини визнання цих вимог на зазначені суми як кредиторських вимог у справі №910/842/18 про банкрутство Компанії;

- обставини ліквідації страховика - Компанії, внаслідок банкрутства без здійснення у межах справи №910/842/18 про банкрутство погашення Товариству заборгованості на суму визнаних кредиторських вимог.

Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом та Законом про банкрутство.

За загальним правилом, викладеним в пункті 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Норми статті 87 Закону про банкрутство (відповідно до приписів якого здійснювалося провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Компанії) не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 Закону про банкрутство встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість спеціальні норми Закону встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом викладених норм, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі.

При цьому преамбула статті 41 Закону - щодо відшкодування МТСБУ шкоди на умовах, визначених цим Законом, не може тлумачитися без взаємозв`язку із положеннями підпункту «ґ» пункту 41.1 цієї статті та із положеннями пункту 20.3 статті 20 Закону, пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування». Зазначені нормативні акти в цілому та наведені норми, зокрема, не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до статті 625 ЦК України - сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

В спірних правовідносинах акцент потрібно ставити не на відшкодуванні шкоди, яка відшкодовується МТСБУ у випадках, передбачених статтею 41 Закону, а саме не переході до МТСБУ обов`язків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тих страховиків, які ліквідовані, що передбачено положеннями пункту 20.3 статті 20 та статтею 41 Закону.

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.07.2020 у справі №910/14293/19.

З огляду на встановлений факт переходу до відповідача обов`язку здійснити відшкодування суми 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Проте, як вказувалось вище, у відзиві на позовну заяву відповідач заявив про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом свого права.

Правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Тому в контексті спірних правовідносин таке право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика.

Аналіз положень пунктів 2 і 3 частини першої статті 20 та пункту 41.1 статті 41 Закону свідчить про те, що обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ.

З урахуванням положень підпункту «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону, обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені, у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

Відтак право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події.

Так, ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 910/842/18 ліквідовано Компанію у зв`язку з неможливістю останньої виконати свої зобов`язання перед кредиторами, що стало підставою для звернення Товариства з даним позовом.

Тобто початком перебігу строку позовної давності є 17.07.2019, а тому Товариством подано даний позов до МТСБУ в межах строку позовної давності.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.09.2021 у справі №910/14293/19.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 1 535,48 грн. підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1-2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем представлено до матеріалів справи: ордер на надання правової допомоги; договір про надання професійної правничої допомоги №96 від 01.06.2020; Додаткову угоду № 1 від 01.06.2020 до Договору; Додаток № 1 від 01.06.2020 до Договору; акт приймання-передачі наданої правової допомоги № 338 від 09.12.2021 на суму 4 600,00 грн.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, оцінюючи наданий позивачем акт приймання-передачі наданої правової допомоги № 388 від 09.12.2021 на суму 4 600,00 грн. суд враховує, що позивач з матеріалами справи не ознайомлювався, а отже виходячи з представлених позивачем до матеріалів справи документів, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості тверджень позивача про виникнення обов`язку з понесення в межах розгляду спору витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Водночас, суд враховує заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, викладену у відзиві на позовну заяву.

При цьому, оцінюючи докази, надані позивачем, судом враховано, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 Господарського процесуального кодексу України). Вказану правову позицію висловлено у постанові від 03.10.2019р. об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19.

Одночасно, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Верховний Суд також зазначив, що у такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019 Верховного Суду по справі №910/4515/18.

З урахуванням вищевикладеного, із наданих позивачем документів не вбачається, що заявлені витрати мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).

Враховуючи наведене, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи те, що адвокатом надавались позивачу послуги в аналогічних правовідносинах, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та наявністю підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. у відповідності до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, місто Київ, Русанівський Бульвар, будинок 8; ідентифікаційний код: 21647131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36023, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Колективна буд.10; ідентифікаційний код: 37686922) 3% річних в розмірі 301 (триста одна) грн. 43 коп., інфляційні втрати в розмірі 1 234 (одна тисяча двісті тридцять чотири) грн. 05 коп., судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 15.02.2022

Суддя О.А. Грєхова