ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4925/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Західгаз-Сервіс" (31000, Хмельницька область, м. Красиль, вул. Центральна, 16, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пасс" (61052, м. Харків, вул. Бессарабська, 20, )
про стягнення 84 354,93грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 59 500,00грн неустойки за користування річчю за час прострочення, 24 854,93грн заподіяних збитків. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди автотранспортного засобу від 06.08.2018 в частині своєчасного повернення орендованого майна з посиланням на ст.ст.134, 139, 193, 224, 225, 226, 283 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 767, 779, 798, 799 Цивільного кодексу України.

Також позивачем у позовній заяві зазначено, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у відповідності до Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 15.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, вважає їх такими, що не відповідають дійсності, посилаючись на те, що спірний договір оренди між сторонами достроково припинено 15.05.2020, даний автомобіль на підставі акту прийому-передачі разом із документами передано позивачу. Проте після оформлення документів по його передачі автомобіль DAF XL 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачем було залишено у місті Харкові на зберігання. 16.11.2021 спірний автомобіль було повернуто позивачу зі зберігання, про що складено відповідний акт. Весь час перебування автомобіля на зберіганні у відповідача, даний автомобіль відповідачем не експлуатувався.

Також відповідач не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення збитків за не повернення наданих в оренду речей та збитками, пов`язаними з витратами на відрядження.

На підставі зазначеного, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач у відповіді на відзив, не погоджуючись з запереченнями відповідача, посилається на те, що ним дійсно була підписана додаткова угода про дострокове припинення договору оренди та акт прийому-передачі спірного автомобіля, при цьому ці документи були підписані не в місті Харкові, а за юридичною адресою позивача, в місто Харків в травні-червні 2020 року позивач не приїжджав та реєстраційних документів на автомобіль від відповідача не отримував, техпаспорт серія НОМЕР_2 на автомобіль DAF XL 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 від відповідача отримав лише 16.11.2021, тобто в день фактичного повернення та отримання автомобіля. З метою повернення з оренди спірного автомобіля, позивач звертався до відділу поліції № 2 (Холодногірський) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Як зазначає позивач, договір зберігання автомобіля DAF XL 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 він з відповідачем не укладав та не підписував. На адресу позивача від відповідача надійшли лише 2 екземпляри першого аркушу договору № 1 зберігання від 31.05.2020. При цьому, позивачем надано іншу копію договору № 1 відповідального зберігання від 31.05.2020, засвідчену працівниками відділу поліції.

Вище зазначені факти, на думку позивача, викликають сумнів у правдивості наданих відповідачем правоохоронним та судовим органам договорів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування у відповідача оригіналу договору № 1 зберігання від 31.05.2020, перший аркуш якого надіслано позивачу та оригінал договору № 1 відповідального зберігання від 31.05.2020, копію якого відповідачем надано у відділ поліції № 2 (Холодногірський) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, суд дійшов висновку про залишення даного клопотання без задоволення, виходячи з наступного.

За приписами ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Позивач у встановлений законом строк з відповідним клопотанням не звертався.

Крім того, позивачем, в порушення вимог ст.81 Господарського процесуального кодексу України не зазначено заходів, які він вжив для самостійного отримання доказів, які просить суд витребувати у відповідача, не надав доказів вжиття таких заходів, а також не зазначив причини неможливості їх самостійного отримання.

Враховуючи викладене, а також те, що клопотання про витребування доказів подано в порушенням строку, зазначеного в ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, з клопотанням про поновлення такого строку позивач до суду не звертався, відсутність доказів вжиття позивачем заходів для їх самостійного отримання, суд дійшов висновку про залишення клопотання позивача про витребування доказів без задоволення.

У встановлений судом строк від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач посилається на те, що майно, яке належить позивачу, знаходилось на території відповідача за домовленістю сторін. Як вважає відповідач, позивачем не підтверджено жодними належними та допустимими доказами обставини, викладені ним у позові.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від учасників справи не надходило.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Західгаз-Сервіс" (позивач) є власником транспортного засобу марки DAF модель XL 105.460, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу № 6844/2018/977586 транспортного засобу від 08.06.2018.

06.08.2018 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пасс" (відповідач) укладено договір оренди автотранспортного засобу № 06/08/18 (далі договір), відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування майно (автомобіль марки DAF модель XL 105.460, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір - білий), яке належить позивачу на праві власності.

Відповідно до п.1.3 договору метою оренди автомобіля є перевезення, пов`язані з веденням господарської діяльності відповідача на території України і країн СНД та виїзду за кордон.

За умовами п.3.1 договору орендна плата за користування майном становить 1 700,00грн в місяць.

У п.3.2 договору сторони погодили, що орендна плата повинна бути проведена відповідачем до 10 числа поточного місяця за попередній місяць оренди в безготівковій формі на розрахунковий рахунок позивача. Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі і діє до 31.12.2019 (п.4.1 договору).

Сторони у п.4.2 договору погодили, що протягом дії даного договору сторони можуть вносити зміни та доповнення до договору, які оформлюються додатковими угодами та підписуються уповноваженими представниками.

В іншому, що не передбачено умовами даного договору сторони керуються нормами цивільного законодавства України (п.4.4 договору).

06.08.2018 між сторонами складено та підписано акт прийому-передачі автомобіля DAF XL 105.460 сідловий тягач, державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір білий в робочому стані, а також майно, яке знаходиться в даному автомобілі: техпаспорт СХК 752909 - 1 шт; страховий поліс - 1 шт; вогнегасники - 2 шт; домкрат - 1 шт; аптечка - 1 шт; ключ колісний - 1 шт; рукавиці - 1 шт; знак аварійної зупинки - 2 шт; конус - 3 шт; окуляри - 1 шт; ліхтарик - 1 шт; жилет - 1 шт; допуск на перевезення небезпечного вантажу - 1 шт.

30.12.2019 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди, відповідно до якої сторони дійшли згоди про продовження терміну дії договору до 31.12.2020. Після цього договір автоматично пролонгується на один рік, і далі щорічно, якщо жодна зі сторін не висунула письмове повідомлення про закінчення терміну дії договору за 30 календарних днів до його закінчення.

Відповідно до п.2 та п.3 додаткової угоди, ця угода є невід`ємною частиною договору та вступає в силу з дати її підписання.

В подальшому між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 від 15.05.2020 до договору оренди, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди рахувати розірваним договір оренди автотранспортного засобу DAF XL 105.460 сідловий тягач, державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір білий - з 31.05.2020.

У п.3 додаткової угоди № 2 відповідач зобов`язався передати вищезазначений автомобіль позивачу до 01.06.2020 згідно акту прийому-передачі.

31.05.2020 сторонами складено та підписано акт прийому-передачі, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв автомобіль DAF XL 105.460 сідловий тягач, державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір білий в робочому стані, а також майно, яке знаходиться в даному автомобілі, а саме: техпаспорт НОМЕР_2 - 1 шт; страховий поліс - 1 шт; вогнегасники - 2 шт; домкрат - 1 шт; аптечка - 1 шт; ключ колісний - 1 шт; рукавиці - 1 шт; знак аварійної зупинки - 2 шт; конус - 3 шт; окуляри - 1 шт; ліхтарик - 1 шт; жилет - 1 шт; допуск на перевезення небезпечного вантажу - 1 шт.

Проте, як вбачається з листування між сторонами, наявного в матеріалах справи, спірний автомобіль тривалий час знаходився на території відповідача.

Так, в матеріалах справи міститься повідомлення позивача, направлене на адресу відповідача про відмову від договору та повернення майна, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору оренди в частині здійснення своєчасної оплати на орендований автомобіль.

Доказів надіслання такого повідомлення відповідачу позивачем суду не подано, проте, надано відповідь відповідача на повідомлення. Так, згідно з відповіддю відповідача від 10.11.2020 за вих. № 86 судом встановлено, що відповідач отримав повідомлення позивача про відмову від договору 06.11.2020, та у відповіді на це повідомлення повідомив позивача, що дія договору оренди автотранспортного засобу, який укладено між сторонами 06.08.2018, припинена ще 31.05.2020, розрахунки за тимчасове використання майна були виконані в повному обсязі по травень 2020 року включно, а автомобіль, який був об`єктом оренди спірного договору прийнято позивачем 31.05.2020.

Також в матеріалах справи міститься лист від 29.01.2021 за вих. № 3, в якому позивач повідомив відповідача про прибуття свого представника до відповідача для отримання автомобіля. Проте, листом № 4 від 08.02.2021 повідомив відповідача про відстрочення прибуття представника Товариства х обмеженою відповідальністю "Західгаз-сервіс" на 11.02.2021, у зв`язку з важкими погодними умовами.

Доказів надіслання зазначених вище листів відповідачу позивачем до матеріалів справи не надано, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

16.11.2021 між позивачем та відповідачем складено акт прийому-передачі транспортного засобу, відповідно до якого позивач прийняв, а відповідач повернув із зберігання майно (б/у) - автомобіль DAF XL 105.460 сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3 в комплектному стані, без зовнішніх пошкоджень.

Позивач вважає, що спірне майно перебувало у відповідача з 01.06.2020 по 16.11.2021 у незаконному користуванні, у зв`язку з чим він здійснив нарахування неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення в розмірі 59 500,00грн, а також понесені збитки, спричинені неповернення з оренди речей в розмірі 24 854,93грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пункт 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з викладених обставин справи, між сторонами внаслідок укладення 06.08.2018 договору про оренду автотранспортного засобу виникли правовідносини оренди.

Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтями 798-805 Цивільного кодексу України Найм (оренда) транспортного засобу не встановлено спеціальних вимог до строків дії договору найму транспортних засобів, до обов`язків наймача чи плати за оренду транспортного засобу.

Відповідно до ст.763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Строк дії договору від 06.08.2018 (в редакції додаткової угоди № 1 до цього договору) сторонами продовжено до 31.12.2020.

Як встановлено судом вище, 15.05.2020 сторонами підписано угоду про розірвання договору № 2 від 06.08.2018, відповідно до змісту якої позивач та відповідач вважають розірваним договір оренди автотранспортного засобу від 06.08.2018 з - 31.05.2020.

Обов`язки наймача у разі припинення договору найму передбачені ст.785 Цивільного кодексу України. Так, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Позивачем надано до суду акт прийому-передачі автомобіля DAF XL 105.460 сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір білий, а також майна, яке знаходиться в даному автомобілі, за змістом якого відповідач передав, а позивач прийняв об`єкт оренди за спірним договором.

Факт розірвання спірного договору оренди автотранспортного засобу та підписання акту прийому-передачі визнається як позивачем так і відповідачем. Проте, кожна із сторін по різному викладає обставини, які виникли між сторонами в процесі повернення спірного автомобіля.

Так, позивач стверджує, що фактично автомобіль DAF XL 105.460 сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 не повертався. Відповідач стверджує, що автомобіль та майно, перелічене в акті, було передано за актом позивачу, а спірний автомобіль перебував на території Товариства відповідача на відповідальному зберіганні.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Враховуючи наявність у справі підписаної між сторонами додаткової угоди № 2 від 15.05.2020 про розірвання договору оренди автотранспортного засобу та акту приймання-передачі спірного автомобіля та майна, що знаходилось в даному автомобілі, а також визнання позивачем та відповідачем обставини, що така угода стосувалась договору оренди № 06/08/18 від 06.08.2018, суд дійшов висновку, що правовідносини оренди автомобіля DAF XL 105.460 сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 сторони припинили 31.05.2020.

Посилання позивача на те, що цей акт прийому-передачі було підписано ним шляхом введення його в оману відповідачем, судом не приймаються, оскільки позивачем суду не доведено належними та допустимими доказами, викладені з цього приводу обставини, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Суд звертає увагу, що акт прийому-передачі автомобіля від 31.05.2020, який є об`єктом оренди за спірним договором, підписано з боку позивача без будь-яких зауважень та заперечень.

В той же час, позивачем підписаний акт прийому-передачі транспортного засобу від 16.11.2021 за яким спірний автомобіль був йому повернутий відповідачем саме із зберігання. Відповідний акт також підписано з боку позивача без будь-яких зауважень та заперечень. Крім того підписами представників сторін засвідчено про відсутність претензії у сторін договору один до одного стосовно повернутого майна.

Також, саме позивачем до матеріалів справи надано копію договору відповідального зберігання № 1 від 31.05.2020, підписаного позивачем та відповідачем і скріпленого печатками обох Товариств, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання зберігати автомобіль DAF XL 105.460 сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві власності.

Суд звертає увагу, що протилежні твердження представників сторін стосовно причин повернення/неповернення майна не підтверджені жодними доказами, тому суд не може визнати доведеними жодні із них. Відповідно, суд враховує зібрані у справі докази в їх сукупності та оцінює їх на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Відтак, враховуючи, наявність в матеріалах справи додаткової угоди про розірвання договору оренди автотранспортного засобу, акту прийому-передачі майна за наслідками розірвання договору в травні 2020 року, договору на відповідальне зберігання спірного автомобіля DAF XL 105.460 сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також акту приймання його позивачем зі зберігання, суд дійшов висновку, що між сторонами існували правовідносини оренди (предмет оренди - автомобіль DAF XL 105.460 сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), які за домовленістю сторін було припинено 31.05.2020, майно було передано 31.05.2020 за актом приймання передання позивачу, після чого відповідне майно залишилося у відповідача на відповідальному зберіганні.

За таких обставин суд зазначає про необґрунтованість позовних вимог про стягнення неустойки за користування річчю за час прострочення. Позиція позивача про застосування приписів ст.785 Цивільного кодексу України (якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення) є безпідставною, оскільки орендні правовідносини між сторонами припинились після розірвання ними договору оренди та передання орендованого майна відповідачем позивачу за актом приймання передання.

Що стосується наданого до матеріалів справи талону-повідомлення єдиного обліку № 16681 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (невиконання умов договору по оренді автомобіля керівництвом ТОВ "ТАСС", виданого Відділом поліції № 2 (Холодногірський) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, а також копії посвідчень про відрядження за місцезнаходженням товариства відповідача суд зазначає, що відповідні документи не спростовують тих висновків, до яких дійшов суд у справі, а саме факту існування та припинення між сторонами орендних правовідносин, після яких між сторонами виникли правовідносин із відповідального зберігання, які не є підставою позову у даній справі.

Відповідно до ст.78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені ним позовні вимоги. В матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладає на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "14" лютого 2022 р.

Суддя Т.А. Лавренюк