ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

11 лютого 2022 року Справа № 915/112/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

розглянувши без виклику сторін

розглянувши заяву Миколаївської міської ради

про вжиття заходів забезпечення

позову Миколаївської міської ради,

вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001;

;

до відповідачів:

1) товариства з обмеженою відповідальністю ОКТАВИАН,

вул. Адміральська, 27/3, м. Миколаїв, 54001;

2) фізичної особи-підприємця Середи Ірини Анатоліївни,

АДРЕСА_1 ;

про скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності на нерухоме майно, визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення нерухомого майна

В С Т А Н О В И В:

Миколаївською міською радою пред?явлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) ОКТАВИАН та фізичної особи-підприємця Середи Ірини Анатоліївни з такими вимогами:

1. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ОКТАВИАН (юридична адреса: 54007, м. Миколаїв, 54001 м. Миколаїв, вул. адміральська, 27/3, ) усунути перешкоди в користуванні Миколаївською міською радою земельною ділянкою площею 102,4 кв.м. шляхом знесення магазину по провулку Кобера, будинок 21/5, м. Миколаїв.

2. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за Товаирством з обмеженою відповідальністю ОКТАВИАН, , право власності на магазин, загальною площею 102,4 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 15.01.2018, запис за № 24428376).

3. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності на магазин загальною площею 102,4 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 03.05.2017, запис за № 20222615).

4. Визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 15.01.2018, видавник: ТОВ ОКТАВИАН/ ОСОБА_1 , 15.01.2018 p., підписи посвідчені приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, Помазан Я.В., за реєстровим №60,61.

5. Судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача через виконавчий комітет Миколаївської міської ради (р/р UA0027733, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, ).

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 за відсутності прав на користування земельною ділянкою площею 102,4 кв.м., що належить територіальній громаді м. Миколаєва, та без передбачених законодавством дозвільних документів самовільно збудовано на цій ділянці об?єкт нерухомого майна ? магазин по АДРЕСА_2 , а у подальшому відчужено цей магазин на користь ТОВ ОКТАВИАН.

На думку позивача, указаними вище діями порушені права територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, як власника земельної ділянки, та створені перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпоряджанні спірною земельною ділянкою.

При цьому, за твердженнями позивача, рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 16.03.2017 № 17/12, на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно, фактично не приймалося; в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, а також на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відсутні відомості щодо видачі/реєстрації декларації про готовність об?єкта до експлуатації від 10.03.2017 № МК75, посилання на яку також міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в якості підстави для виникнення права власності ОСОБА_1 на спірну нерухомість, або щодо інших дозвільних документів для здійснення будівництва за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначені факти, на думку позивача, свідчать про те, що право власності на магазин по АДРЕСА_2 зареєстровано на підставі документів, які не видавалися відповідними суб?єктами, що свідчить про ознаки підроблення документів.

Щодо викладених фактів з ознаками вчинення ОСОБА_1 суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів), позивачем подано відповідну заяву до правоохоронних органів.

За такими вимогами ухвалою від 07.02.2022 відкрито провадження в даній справі.

Від Миколаївської міської ради надійшла заява від 09.02.2022 № 1079/020201-22/02.06/14/22 про вжиття заходів забезпечення позову в даній справі шляхом:

1) накладення арешту на нерухоме майно ? магазин загальною площею 102,4 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна ? 101);

2) заборони державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна магазину загальною площею 102,4 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна ? 101);

3) заборони ТОВ ОКТАВИАН укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна ? магазину загальною площею 102,4 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна ? 101) або будь-якої його частини.

Заяву мотивовано тим, що на даний час ТОВ ОКТАВИАН, як власник спірного нерухомого майна (магазину), може розпоряджатись ним на власний розсуд, у зв?язку з чим існує очевидна небезпека відчуження спірного об?єкту на користь третіх осіб, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів власника земельної ділянки шляхом усунення перешкод у користуванні, і унеможливить виконання рішення суду в даній справі, а позивачу необхідно буде звертатись до суду з іншими позовними заявами до нових власників вищевказаного об?єкту нерухомого майна, що призведе до тривалого непоновлення інтересів територіальної громади.

Позивач також вважає, що ОСОБА_2 після оформлення права власності на спірний об?єкт нерухомого майна 03.05.2017, усвідомлюючи незаконність користування земельною ділянкою територіальної громади та очевидну протиправність реєстрації права власності, у короткий строк (15.01.2018) відчужила вказаний об?єкт на користь ТОВ ОКТАВИАН.

При цьому, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником та кінцевим бенефіціарним власником вказаної юридичної особи є ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_1 .

Викладені обставини, на думку позивача, свідчать про те, що відчуження спірного об?єкту від ОСОБА_1 у власність ТОВ ОКТАВИАН є виключно способом уникнення відповідальності за протиправні дії з земельною ділянкою територіальної громади, об?єкт був і залишається у власності одних і тих же осіб; таке указує на високу ймовірність вчинення подальших дій з відчуження об?єкта з метою уникнення відповідальності та звільнення земельної ділянки у випадку прийняття відповідного рішення судом.

На переконання позивача, накладення арешту на магазин відповідача-1 є адекватним і пов`язаним з предметом спору заходом забезпечення позову, який дозволить уникнути ускладнень виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки спрямований на збереження поточного статусу майна.

Дослідивши матеріали заяви Миколаївської міської ради про забезпечення позову, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ст. 136 ГПК України).

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України (п.п. 1, 10 ч. 1 ст.137 ГПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім?я (прізвище, ім?я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв?язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із змісту наведених приписів законодавства вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду; безпосередньою метою вжиття заходів забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання судового рішення.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв?язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення або унеможливлення виконання рішення господарського суду в разі невжиття запропонованих заявником заходів; запобігання порушенню у зв?язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Одночасно з цим, заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти, цінні папери, тощо), яке є у відповідача на момент пред?явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання судового рішення. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою; обов?язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов?язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов?язання після пред?явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов?язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За твердженнями позивача, обставинами, з якими пов?язується застосування обраних ним заходів забезпечення позову, є ймовірність відчуження відповідачем-1 магазину, розташованого на земельній ділянці позивача, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів власника земельної ділянки.

Разом із тим, указані обставини, як і наявність родинних зв?язків між підприємцем Середою І.А. та власником ТОВ ОКТАВИАН ОСОБА_3 , не можуть бути визнаними належними доказами того, що невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, саме лише посилання на недобросовісність дій відповідача, які дають підстави вважати, що останній може ухилятись від виконання судового рішення, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов?язання, оскільки є припущенням, не підтвердженим доказами.

Твердження заявника про можливість реалізації майна (магазину) є припущеннями. Позивачем не подано жодних доказів, які б свідчили про наявність у ТОВ ОКТАВИАН такого наміру.

Обставини, пов?язані з реалізацією цього майна іншим відповідачем не можуть свідчити про наявність такого наміру у поточного власника.

Заявником також не обґрунтовано на підставі яких доводів він дійшов висновку про необхідність подання нових позовів у випадку відчуження відповідачем спірного майна, оскільки станом на момент подання цієї заяви провадження у справі ще не відкрито, а у разі його відкриття є можливим застосування положень ст.48 ГПК України в частині залучення співвідповідача або заміни неналежного відповідача.

Щодо запропонованого позивачем заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на магазин ТОВ ОКТАВИАН, суд вважає необхідним зазначити, що, згідно зі ст. 137 ГПК України, позов може бути забезпеченим накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту цієї норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Обраний заявником спосіб забезпечення не відповідає меті поданого позову, оскільки завданням арешту є збереження майна, в той час як з позовної заяви витікає, що наявність цього майна є перешкодою для реалізації позивачем свого права на земельну ділянку.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що Миколаївською міською радою не обґрунтовано наявність підстав та доцільність забезпечення позову шляхом накладення арешту майно відповідача.

Отже, в задоволенні заяви позивача належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви Миколаївської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 915/112/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М.Давченко