номер провадження справи 9/171/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 Справа № 908/3439/21

м. Запоріжжя

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», (03038, м. Київ, вул.І.Федорова, 32-А)

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34)

про стягнення суми 737,17 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення з відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» суми 15489,01 грн. страхового відшкодування, суми 298,75 грн. пені, суми 295,84 грн. інфляційних втрат, суми 142,58 грн. 3% річних, всього - загальної суми 16226,18 грн.

В позовній заяві заявлено про стягнення з відповідача судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи, які складаються: з суми 2270 грн. судового збору, суми 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 01.12.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3439/21, присвоєний номер провадження 9/171/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

31.01.2022 справу розглянуто, за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Відповідно до умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, укладеного від 19.11.2020 з ОСОБА_1 , ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснило плату страхового відшкодування у розмірі 15489,01 грн. за відновлювальний ремонт автомобіля «BMWX5» державний реєстраційний НОМЕР_1 , який було пошкоджено внаслідок ДТП, яка сталась 15.02.2021 у зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , Правил дорожнього руху. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпро від 05.03.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 15.02.2021 була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР №202445637. 08.04.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 28.04.2021. Однак зазначена заява залишена відповідачем без задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав про стягнення суми 15489,01 грн. страхового відшкодування, а також нарахованих відповідачу до сплати суми 298,75 грн. пені, суми 295,84 грн. інфляційних втрат, суми 142,58 грн. 3% річних. Позов обґрунтовано ст. 193 ГК України, ст.ст. 22,526,530,536,610,625,993,1166,1187,1191 ЦК України, п. 9.4 ст.9, п. 12.1 ст.12, п.п. 36.2, 36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», абз. 18 ст.2, п. 3 ч. 1 ст.20 Закону України «Про страхування».

23.12.2021 до господарського суду від позивача надійшла заява в порядку ст. 46 ГПК України про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку із частковою сплатою відповідачем боргу. Позивач зазначив, що 01.12.2021 відповідач оплатив на рахунок позивача суму 15489,01 грн. страхового відшкодування, у зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача лише суму 298,75 грн. пені, суму 295,84 грн. інфляційних втрат та суму 142,58 грн. 3% річних, а також втрати витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та оплату судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог подана у строк, встановлений частиною 3 статті 252 ГПК України, є правом позивача та не суперечить приписам ст. 46 ГПК України, а тому прийнята судом до розгляду.

Таким чином предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у заяві про зменшення розміру позовних вимог, а саме: про стягнення з відповідача суми 298,75 грн. пені, суми 295,84 грн. інфляційних втрат, суми 142,58 грн. - 3% річних, всього загальної суми 737,17 грн.

13.12.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній, зокрема, зазначив, що 28.04.2021 ТДВ СК «Кредо» отримано заяву представника позивача про страхове відшкодування за вих. № 44280/9221 від 08.04.2021, з якої відповідачу стало відомо, що 15.02.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобівOPEL АSTRA, д.н.з НОМЕР_2 , цивільно-правова водія відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у відповідача згідно полісу ЕР/202445637, та BMWX5» д.н.з. НОМЕР_3 , який застрахований позивачем. Зазначена ДТП сталася з вини водія автомобіля OPEL АSTRA, д.н.з НОМЕР_2 , що підтверджується постановою суду. 01.12.2021 відповідачем за страховим актом №1100122-1 визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого Полісом ЕР/202445637, за спричинення пошкоджень частин та деталей та BMWX5» д.н.з. НОМЕР_3 , які сталися 15.02.2021, страховим випадком та призначене страхове відшкодування у розмірі 15489,01 грн. Страхове відшкодування було виплачено позивачу, що підтверджується платіжним дорученням № 8013 від 01.12.2021. Таким чином, ТДВ СК «Кредо» свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування перед позивачем виконало у повному обсязі. Також відповідач зазначив, що підготовка відповідної справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, оскільки справа є малозначною та розглядається судом у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. При підготовці позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості нормативно-правових актів. Такі дії як копіювання додатків, їх засвідчення не відноситься до послуг адвоката, оскільки не потребують професійних навичок. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 16226,18 грн. у повному обсязі, розподілити судові витрати у відповідності до ст. 129 ГПК України, зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката до 1000,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (Страховик, позивач у справі) та ОСОБА_1 (Страхувальник, вигодонабувач) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0401-20-00363 від 19.11.2020 (КАСКО), предметом якого є страхування майнових інтересів Страхувальника, пов`язаних із володінням, користування і розпорядженням застрахованим транспортним засобом BMW X5, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

15.02.2021 в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів BMW X5, д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , та OPEL АSTRA, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією, внесеною до системи Національної поліції України про дорожньо-транспортну пригоду, де, зокрема, зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.12.3 Правил дорожнього руху, про що складено протокол ААБ № 131191; транспортні засоби отримали пошкодження.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2021 у справі №203/715/21 водія, який 15.02.2021 керуючи автомобілем OPEL АSTRA, д.н.з НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем BMW X5, д.н.з НОМЕР_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з полісом серії № 202445637 (строк дії з 09.01.2021 по 08.01.2022 включно) цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля OPEL АSTRA, д.н.з НОМЕР_2 , застрахована ТДВ "Страхова компанія "Кредо" (відповідач у справі); франшиза згідно з цим полісом 0,00 грн.; ліміт за шкоду майну 130 000,00 грн.

Власник автомобіля BMW X5, д.н.з НОМЕР_3 ОСОБА_1 15.02.2021 звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв`язку із вищезазначеною ДТП, яка сталась 15.02.2021, на рахунок СТО для здійснення ремонту пошкодженого ТЗ згідно з договором страхування № 28-0401-20-00363 від 19.11.2020. Представником Страховика 15.02.2021 складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу BMW X5, д.н.з НОМЕР_3 , з описом характеру пошкоджень.

ТОВ «Авторизований тонувальний центр «Люмар Дніпро» виставлено рахунок № 16 від 17.02.2021 на оплату послуг з відновлення пошкоджених частин BMW X5, д.н.з НОМЕР_3 на суму 12350,00 грн. ТОВ фірма «Алмаз Мотор Лтд»» виставлено рахунок №АМ29973 від 04.03.2021 на оплату матеріалів та вартості робіт з ремонту автомобіля BMW( НОМЕР_3 ) на суму 3139,01 грн. з ПДВ.

ПрАТ « СК «Українська страхова група» було складено страховий Акт № ССКА-7384 від 09.03.2021 та здійснено розрахунок суми страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_1 у зв`язку із пошкодження автомобіля BMW X5, д.н.з НОМЕР_3 , внаслідок настання страхового випадку (ДТП 15.02.2021), на підставі виставлених рахунків на оплату матеріалів та відновлювальних робіт, загальний розмір якої склав 15489,01 грн.

Як слідує з позову, ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 15489,01 грн. за платіжними дорученнями №5725 від 09.03.2021 та № 5740 від 09.03.2021.

На адресу ТДВ "Страхова компанія "Кредо" позивачем була направлена заява вих.№44280 від 08.04.2021 на виплату страхового відшкодування в розмірі 15489,01 грн. відповідно до ст.ст 993, 1191 ЦК України, з доданими до неї документами. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення заява отримана відповідачем 28.04.2021.

У зв`язку із тим, що вимога залишена ТДВ "Страхова компанія "Кредо" без задоволення, позивач звернувся до суду з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/3439/21.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6 Закону України Про страхування страхування може бути добровільним або обов`язковим. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статті 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

В частині 1 ст. 25 Закону України Про страхування визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування)/страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі ст.ст. 3, 5 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зазначене повністю узгоджується з приписами статті 27 Закону України «Про страхування», в якій зазначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно положень ст. 512, 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України Про страхування позивач набув право вимоги до відповідача в порядку суброгації у зв`язку із виплатою суми 15489,01 грн. страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу автомобіля BMW X5, д.н.з НОМЕР_3 , внаслідок події (ДТП), що трапилась 15.02.2021.

Як встановлено судом вище, позивач направив на адресу ТДВ "Страхова компанія "Кредо" заяву на виплату страхового відшкодування в розмірі 15489,01 грн. з доданими до неї документами, яка отримана відповідачем 28.04.2021.

Таким чином, відповідач повинен був прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, тобто до 27.07.2021 включно.

Після звернення позивача до суду з позовною заявою (отримана судом 26.11.2021), за якою відкрито провадження у даній справі № 908/3439/21, ТДВ "Страхова компанія "Кредо" за платіжним дорученням № 8013 від 01.12.2021 перераховано на рахунок ПрАТ «СК «Українська страхова група» суму 15489,01 грн. страхового відшкодування згідно акту 1100122-1 від 01.12.2021. У зв`язку із цим позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в цій частині, яка прийнята судом до розгляду.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 298,75 грн. пені, суму 142,58 грн. - 3% річних за період з 28.07.2021 по 16.11.2021 включно, та суму 295,84 грн. інфляційних втрат за серпень жовтень 2021, нарахованих у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування. Вказані вимоги підтримані позивачем в заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Частинами 1 та 3 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування за наявності відповідних правових підстав для цього є грошовим зобов`язанням страховика. Тому в разі прострочення виконання даного зобов`язання до страховика може бути застосовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, визначену статтею 625 Цивільного кодексу України.

Правова позиція стосовно наявності підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат у разі прострочення виплати страховиком відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів наведена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Норма вказаної статті не містить обмежень щодо її застосування виключно у правовідносинах між страховиком і страхувальником за полісом ОСЦПВВНТЗ, тому суд дійшов висновку про можливість застосування даної відповідальності до відповідача у разі прострочення ним виплати страхового відшкодування на користь особи, яка має право на таке відшкодування, в даному випадку - позивача.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 298,75 грн. пені, суми 142,58 грн. - 3% річних та суми 295,84 грн. інфляційний втрат є обґрунтованими.

Судом перевірено розрахунки вказаних сум за заявлені позивачем періоди нарахування, які викладено у позовній заяві, та встановлено, що їх здійснено позивачем правильно, тому позовні вимоги судом задовольняються.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. покладаються на відповідача.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 123 ГПК України до складу судових витрат, крім судового збору, входять витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Позивачем до позову надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 05.11.2018, укладеного ПрАТ «СК «Українська страхова група» (Клієнт) та Адвокатським бюро «Гедз» та Додатку № 4 від 09.09.2020 до вказаного договору, за змістом якого договір доповнено п. 5.1 з визначенням розміру гонорару Адвокатського бюро у справах де Клієнт виступає в якості позивача 3000 грн. за кожну справу; копію довіреності № 0130-123 від 23.10.2021, виданої позивачем адвокату Гедз Ю.В., копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КВ № 6153 від 09.08.2018.

На підтвердження надання послуг та їх оплати, позивачем надано завірену копію підписаного сторонами Акту виконаних робіт від 17.11.2021 до Договору № 1 від 05.11.2018 з описом наданих послуг та переліком страхових справ щодо яких Адвокатським бюро надавалась правова допомога Клієнту, в тому числі за страховим випадком по даній господарській справі, та копію платіжного доручення № 3889 від 18.11.2021 про перерахування позивачем на рахунок адвокатського бюро за надання правової допомоги загальної суми оплати згідно вказаного акту виконаних робіт.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., які понесені позивачем, є доведеним, підтвердженим належними доказами та є співмірним, враховуючи обсяг виконаних робіт (наданих послуг), складність справи та ціну позову. Недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України судом не встановлено, тому викладене у відзиві відповідача клопотання про зменшення розміру цих витрат до 1000,00 грн. суд визнає неспроможним.

Пунктом 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо", (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А) суму 298 (двісті дев`яносто вісім) грн. 75 коп. пені, суму 295 (двісті дев`яносто п`ять) грн. 84 коп. інфляційних втрат, суму 142 (сто сорок дві) грн. 58 коп. 3% річних, суму 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору та суму 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 17.02.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва