ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022 року м.Дніпро Справа № 904/6137/21

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання Зелецькому Р.Р.

Представники сторін:

від відповідача: Можейко Є.Ф., довіреність № Д-Ю/14 від 10.01.2022 р., адвокат;

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 (суддя Бондарєв Е.М.) у справі № 904/6137/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КБ Промпроект"

до Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут"

про стягнення 394 224, 00 грн. заборгованості за виконану роботу, 74 133, 60 грн. пені, 211 435, 45 грн. інфляційних втрат, 73 507, 60 грн. 3% річних

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КБ Промпроект" звернувся до Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" із позовом про стягнення заборгованості за договором на виконання проектних робіт на загальну суму 753 300,65 грн., з яких: 394 224,00 грн. заборгованість за роботу виконану; 74 133,60 грн. пеня за період з 27.04.2016 по 26.10.2016; 211 435,45 грн. інфляційні втрати за період з квітня 2016 року по травень 2021 року; 73 507,60 грн. 3% річних за період з 27.04.2016 по 22.06.2021.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 року у справі №904/6137/21 позов задоволено.

Суд стягнув з Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КБ Промпроект" 394 224, 00 грн. заборгованості за виконану роботу, 74 133, 60 грн. пені, 211 435 ,45 грн. інфляційних втрат, 73 507, 60 грн. 3% річних, витрати по сплаті судового збору 11 299, 51 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 000, 00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач - Державне підприємство "Дніпровський проектний інститут" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що стягнення пені у сумі 74 133,60 грн., яка нарахована позивачем за період з 27.04.2016 по 26.10.2016 р, стягнення інфляційних втрат у сумі 211 435,45 грн. за період з квітня 2016 року по травень 2021 року ( 5 років) та 3% річних у сумі 73 507,60 грн. за період з 27.04.2016 по 22.06.2021 року (5 років) є незаконним, оскільки нараховано та стягнуто поза межами строку позовної давності.

Крім того, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у зупиненні провадження у справі на строк до закінчення розгляду кримінальної справи №0000570, яка була відкрита 04.10.2021 за фактом підробки додаткової угоди №5 до договору №28-04.15 від 02.04.2015р., оскільки з`ясування фактичних обставин підписання угоди має важливе значення для правильного вирішення справи, а саме для визначення терміну закінчення позовної давності, в межах якої Позивач має право на звернення до суду.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі № 904/6137/21 та прийняття нового рішення про відмову у позові.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2021 (у складі колегії суддів: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Антонік С.Г., Іванов О.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі № 904/6137/21 та призначено до розгляду на 02.02.2022 на 09:30год.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022, справу №904/6137/21 передано колегії суддів у складі: Березкіна О.В. (головуючий, доповідач), судді: Дармін М.О., Іванов О.Г.

В судовому засіданні 02.02.2022 року представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "КБ Промпроект" (виконавець ) та Державним підприємством "Дніпровський проектний інститут" (замовник ) 02.04.2015 укладено договір №28-04.15 на виконання проектних робіт по програмі АКРК-2 наземний комплекс (договір) відповідно до пункту 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати розробку робочої конструкторської документації (РКД) "Система збору та нейтралізації парів і промстоків станції нейтралізації" в рамках виконання робіт по програмі АКРК-2. Результатом виконання такої роботи є науково-технічна продукція (НТП).

Згідно з п.3.1 договору тверда фіксована ціна договору складає 1 303 333,33 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) складає - 260 666,67 грн., разом складає - 1 564 000,00 грн.

Розрахунки між сторонами проводяться згідно з графіком проміжних платежів (Додаток №8) при умові надходження відповідних коштів від Генерального замовника (ДП "КБ"Південне") (п.4.1 договору).

Остаточні розрахунки за виконані роботи здійснюються протягом 10 банківських днів після підписання акту здачі-приймання робіт при умові підписання акту здачі-приймання робіт, складеному ДП "ДПІ", Генеральним замовником (ДП "КБ "Південне") та надходження відповідних коштів від генерального замовника (п.4.4. договору).

Договір набуває чинності з дня підписання і діє до виконання взаємних зобов`язань сторонами. Закінчення строку дії договору не звільняє від повного виконання сторонами передбачених ним зобов`язань (п.12.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 05.08.2015 сторони погодили, що додаткова угода №1 від 05.08.2015 та додаток №1 до неї є невід`ємною частиною договору №28-04.15 від 02.04.2015.

Додатком №1 до додаткової угоди №1 Календарний план робіт сторони встановили термін виконання з 01.04.2015 по 30.03.2016.

Додатковою угодою №2 від 11.03.2019 сторони узгодили доповнити договір пунктом 12.3 виклавши його в наступній редакції: п.12.3 Керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди про продовження терміну позовної давності до 31 липня 2020 року.

Додатковою угодою №3 від 08.07.2020 сторони узгодили викласти п.12.3 в наступній редакції: п.12.3 Керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди про продовження терміну позовної давності до 30 жовтня 2020 року.

Додатковою угодою №4 від 12.10.2020 сторони узгодили викласти п.12.3 в наступній редакції: п.12.3 Керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди про продовження терміну позовної давності до 31 грудня 2020 року.

Додатковою угодою №5 від 29.12.2020 сторони узгодили викласти п.12.3 в наступній редакції: п.12.3 Керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди про продовження терміну позовної давності до 31 березня 2021 року.

Додатковою угодою №6 від 29.03.2021 сторони узгодили викласти п.12.3 в наступній редакції: п.12.3 Керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди про продовження терміну позовної давності до 30 червня 2021 року.

Звертаючись до Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" із позовом про стягнення заборгованості на загальну суму 753 300,65 грн, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "КБ Промпроект" посилався на неналежне виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №28-04.15 на виконання проектних робіт по програмі АКРК-2 наземний комплекс від 02.04.2015 в частині своєчасної та повної оплати за роботу на підставі Акту №1 здачі-приймання проектної документації від 30.03.2016 на суму 494 224,00 грн., що також є підставою для стягнення пені, інфляційних та 3% річних у заявленій позивачем сумі.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд першої інстанції виходив з неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за надані проектні роботи на суму 394 224,00 грн., оскільки відповідач 09.07.2020 частково здійснив оплату боргу на суму 100 000,00 грн.

Стягуючи на користь позивача 74 133,60 грн. пені, 211 435,45 грн. інфляційних втрат, 73 507,60 грн. 3% річних, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність у вигляді пені передбачена умовами договору, а положеннями ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною 1 статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору між сторонами складено Акт №1 від 30.03.2016 здачі-приймання проектної документації відповідно до якого проектна документація задовольняє умовам договору, належним чином оформлена та передана замовнику накладними №РКД8/1 від 22.02.2016 (паперовий варіант), №РКД8/2 від 16.02.2016 (електронний варіант). Договірна ціна згідно договору складає: 1 303 333,33 грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 260 666,67 грн., всього - 1 564 000,00 грн. Загальна сума авансу, перерахована на виконання роботи складає: 891 480,00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 178 296,00 грн., всього - 1 069 776,00 грн. До перерахування належить: 411 853,33 грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 82 370,67 грн., всього - 494 224,00 грн. Акт підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень.

Пунктом 1 частини 1 статті 889 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Відповідач 09.07.2020 частково здійснив оплату боргу на суму 100 000,00 грн., що підтверджується банківському випискою, не сплативши решту частину у сумі 394 224 грн.

Оскільки відповідач не надав доказів сплати існуючої заборгованості за виконанні за договором роботи, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 394 224,00 грн. боргу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих послуг, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 211 435,45 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2016 року по травень 2021 року та 73 507,60 грн. 3% річних за період з 27.04.2016 по 22.06.2021.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

У відповідності до п.8.3.1 договору замовник за прострочення в оплаті продукції сплачує виконавцю, за вимогою останнього, пеню у розмірі 0,1 відсотка, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачувалась пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Оскільки відповідач прострочив оплату виконаних робіт, господарський суд першої інстанції також обгрунтовано стягнув на користь позивача 74 133,60 грн. пені за період з 27.04.2016 по 26.10.2016 рік.

При цьому, доводи апелянта про те, що пеня та суми, передбачені ст. 625 ЦК України стягнуті поза межами строку позовної давності, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки Додатковими угодами до договору сторони продовжували строк позовної давності, зокрема, додатковою угодою № 6 сторони продовжили термін позовної давності до 30 червня 2021 року, то нарахування пені, 3% річних та інфляційних здійснено у межах строку позовної давності.

При цьому, оскільки сторони в Додаткових угодах погодили продовження строку позовної давності із посиланням на положення ст. 256 ЦК України, колегія суддів вважає, що в даному випадку таке погодження стосується як загального строку, передбаченого ст. 257 ЦК України, так і спеціального, передбаченого ст. 258 ЦК України.

Посилання апелянта на безпідставність відмови суду першої інстанції зупинити провадження у даній справі до закінчення розгляду кримінальної справи, колегія суддів вважає необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом наведеної норми процесуального права підставою для зупинення провадження у господарській справі є сукупність таких складових як розгляд іншої справи іншим судом, пов`язаність цієї іншої судової справи з даною господарською справою та об`єктивна неможливість розгляду останньої до вирішення судом зазначеної іншої справи.

При цьому, пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду даної справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано зробив висновок про те, що в даній справі суд не позбавлений можливості за наявними у справі доказами встановити факти та оцінити обставини, що входять до предмету доказування у даній справі, що виключає необхідність зупинення провадження.

Інші доводи апелянта є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив окрім іншого, стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16 000 грн.

25.01.2022 року, позивач надав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, позивач надав суду копію договору № 21122101 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 21.12.2021; копію акту приймання-передачі наданих послуг № 21122101 від 28.12.2021, копію рахунку-фактура на оплату наданих послуг № 21122101 від 21.12.2021; копію ордеру серія АЕ№1042733 від 06.08.2021; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП№4398 від 05.07.2019; копію квитанції на оплату послуг.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів враховує, що справа не є складною, а тому не вимагала від адвоката витрати значного часу, не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, відзив на апеляційну скаргу за змістом тотожний змісту рішення суду першої інстанції, в судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача не брав участі, а тому з урахуванням зазначених обставин, колегія суддів вважає, що справедливим та співрозмірним є стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 2000 грн., поклавши іншу частину витрат на позивача.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі № 904/6137/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Стягнути з Державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КБ Промпроект" витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн., про що видати наказ.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.02.2022року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя М.О.Дармін