ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1030/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк"

до відповідача 1: фізичної особи - підприємця Ходюшина Олександра Олександровича

до відповідача 2: ОСОБА_1

про: стягнення 194 110,57 грн.

секретар судового засідання: Коваль С.;

від позивача: Пелих А.;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

ОПИС СПОРУ

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача 1 - фізичної особи - підприємця Ходюшина Олександра Олександровича та відповідача 2 - ОСОБА_1 про солідарне стягнення 187 825,33 грн., з яких: 165 005,60 грн. основний борг, 20 801,68 грн. заборгованість по відсоткам, 802,27 грн. інфляційні втрати по простроченому боргу, 382,98 грн. інфляційних втрат по простроченим процентам, 642,99 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 198,81 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів.

До початку першого судового засідання позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно 197 110,57 грн., з яких: 165 005,60 грн. основний борг, 24 870,31 грн. заборгованість по відсоткам, 2 243,85 грн. інфляційні втрати по простроченому боргу, 828,35 грн. інфляційних втрат по простроченим процентам, 888,63 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 273,83 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 лютого 2022 року між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та фізичною особою - підприємцем Ходюшиним Олександром Олександровичем укладено кредитний договір №116, відповідно до предмету якого банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі 250 000,00 грн. та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором.

05 лютого 2020 року між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", ФОП Ходюшиним Олександром Олександровичем та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки №116/1, відповідно якого поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору. Під кредитним договором розуміється кредитний договір №116 від 05 лютого 2020 року.

Позивач стверджує, що 22 червня 2021 року направив відповідачам повідомлення про наявність простроченого зобов`язання.

11 жовтня 2021 року позивач направив відповідачам лист про наявність простроченої заборгованості за кредитом.

Позивач вказує, що станом на час розгляду справи заборгованість за кредитним договором становить 197 110,57 грн., з яких: 165 005,60 грн. основний борг, 24 870,31 грн. заборгованість по відсоткам, 2 243,85 грн. інфляційні втрати по простроченому боргу, 828,35 грн. інфляційних втрат по простроченим процентам, 888,63 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 273,83 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів.

Відзиву на позовну заяву з відображенням своєї правової позиції відповідачі суду не надали.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 23 грудня 2021 року.

23 грудня 2021 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів165 005,60 грн. основного боргу, 24 870,31 грн. заборгованість по відсоткам, 2 243,85 грн. інфляційні втрати по простроченому боргу, 828,35 грн. інфляційних втрат по простроченим процентам, 888,63 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 273,83 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів.

Згідно з положеннями статті 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки заява позивача про збільшення розміру позовних вимог відповідає вимогам процесуального закону, суд приймає вказану заяву до розгляду.

В судовому засіданні 23 грудня 2021 року оголошено перерву до 27 січня 2022 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

В судове засідання представники відповідачів не з`явились, проте відповідач 1 та відповідач 2 належним чином повідомлені належним чином про місце дату та час розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

Згідно з положеннями статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

05 лютого 2020 року між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (позивач, банк) та фізичною особою - підприємцем Ходюшиним Олександром Олександровичем (відповідач 1, позичальник) було укладено кредитний договір №116, відповідно до предмету якого банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі 250 000,00 грн. та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором цим договором.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 03 лютого 2023 року. Кредит надається з цільовим призначенням "придбання основних засобів".

Згідно з умовами пункту 3.15. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 3.4.1. договору, процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірі 30 (тридцять) процентів річних.

Пунктом 3.4.5. договору встановлено, що проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу та за строк фактичного користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту включно, та до повного погашення основної суми боргу за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається.

Відповідно до пункту 3.4.6. договору, нараховані за період з дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця або по останнє число звітного місяця або по день погашення позичальником кредиту (або його частини) проценти сплачуються позичальником не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а в разі розірвання цього договору або настання остаточного терміну повернення кредиту - одночасно з погашенням всієї основної суми боргу.

Згідно з умовами пункту 3.10. договору, позичальник здійснює повернення кредиту та проводить сплату процентів за користування ним відповідно до графіку платежів, який є додатком 2 до цього договору, та у випадках, визначених договором, підлягає коригуванню банком.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що позичальник сплачує банку комісійну винагороду за надання кредиту в розмірі 1 (один) відсоток від суми кредиту в день укладення цього договору.

Згідно з умовами пункту 3.8. договору кредит надається в порядку та на умовах, передбачених цим договором, з рахунку для обліку основної суми боргу в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника.

Суд встановив, що банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 250 000,00 грн., що стверджується меморіальним ордером № від 05 лютого 2020 року.

Відповідно до пункту 4.3.1. договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з банком.

Згідно з умовами пункту 4.3.2. договору, у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором на першу вимогу банку позичальник зобов`язаний сплатити штрафні санкції, як це передбачено у цьому договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, передбачених цим договором, банк має право застосувати до позичальника штрафні санкції за порушення позичальником строків виконання зобов`язання щодо погашення основної суми боргу та/або сплати комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом - пеню на користь банку, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення платежу, за кожен день прострочення.

05 лютого 2020 року між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (кредитор, позивач), ФОП Ходюшиним Олександром Олександровичем (боржник, відповідач 1) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач 2) було укладено договір поруки №116/1, відповідно якого поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору. Під кредитним договором розуміється кредитний договір №116 від 05 лютого 2020 року, що укладений між кредитором та боржником.

Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку, визначеному кредитним договором у тому числі, але не виключно у разі:

- повного або часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені Кредитним договором.

Згідно з умовами пункту 2.4. договору поруки, обсяг зобов`язань поручителя за цим договором не є фіксованою сумою і може збільшуватися або зменшуватися в залежності від виконання боржником та/або поручителем зобов`язання за кредитним договором, а також черговості направлення кредитором отриманих грошових коштів в погашення зобов`язання.

Відповідно до пункту 3.1.1. договору поруки, у разі неможливості вчасно здійснювати черговий платіж у відповідності з кредитним договором, боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніше ніж за 3 (три) банківські дні до моменту настання або до закінчення строку виконання зобов`язання.

Згідно з умовами пункту 3.2.1. договору поруки, передбачено, що поручитель зобов`язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання боржником зобов`язання перед кредитором та виникнення зобов`язання поручителя відповідно до цього договору виконати зобов`язання.

У відповідності до пункту 3.2.2. договору поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник з моменту порушення боржником зобов`язання відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Пунктом 3.2.3. договору поруки встановлено, що кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково.

Відповідно до пункту 3.2.4 договору поруки, з метою реалізації права вимоги до поручителя кредитор має право, але не зобов`язаний пред`явити (направити) поручителю вимогу. Ненаправлення кредитором вимоги не позбавляє кредитора права вимагати у поручителя виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору та законодавства.

Відповідно до розділу 10 договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років.

До всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань поручителя - повернення суми кредиту, сплати процентів а його користування комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років.

Як слідує з матеріалів справи 22 червня 2021 року банк направив позичальнику та поручителю повідомлення про наявність простроченого зобов`язання за кредитом (зобов`язання за основним боргом та відсоткам).

11 жовтня 2021 року банк направив позичальнику та поручителю повідомлення в якому повідомив відповідачів про наявну прострочену заборгованість за кредитним договором. Крім того банк повідомив, що відповідно до пункту 3.12. договору кредитування банк має право достроково вимагати повернення кредиту та сплати суми нарахованих відсотків.

Враховуючи викладене, банком пред`явлено вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитом та відсотках.

Вказану вимогу позичальник отримав 22 жовтня 2021 року, а поручитель - 19 жовтня 2021 року.

Докази виконання вказаної вимоги в матеріалах справи відсутні.

У зв`язку з невиконанням вказаних вимог банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення наданих кредитних коштів, відсотків, нарахованих у відповідності до статті 625 ЦК України інфляційних втрат та відсотків річних.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються договірних правовідносин пов`язаних з наданням кредитних коштів, а також договірних відносин що стосуються вчинення правочину з забезпечення виконання основного зобов`язання. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права в частині своєчасної повернення отриманих кредитних коштів порушеними.

Як унормовано положеннями статті 11 ЦК України та статті 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 175 ГК України майново - господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Укладений між банком та відповідачем-1 договір, який за своєю суттю відноситься до кредитного договору, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин відповідно до статей 173, 174 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно з правилами статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

В силу вимог частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статті 204 ЦК України укладений сторонами кредитний договір як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Нормами частини 1 статті 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Водночас нормами частини 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що на виконання умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 250 000,00 грн. за процентною ставкою 30 % річних з графіком погашення що визначений додатком до договору.

Водночас у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем 1 умов кредитного договору (прострочення платежів з повернення кредитних коштів та відсотків) 11 жовтня 2021 року банк направив позичальнику лист вимогу про оплату прострочених платежів. Вказаний лист - вимогу позичальник отримав 22 жовтня 2021 року.

Як випливає зі змісту вказаної вимоги банк повідомив позичальника про застосування положень умов договору щодо дострокового повернення кредитних коштів та інших платежів.

Докази виконання вимоги банку матеріали справи не містять.

Згідно з умовами пункту 3.12. кредитного договору, банк має право призупинити надання кредиту або відмовитись від надання позичальнику кредиту частково або в повному обсязі, відкликати кредит, або вимагати дострокового повернення суми кредиту та сплати суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно у випадку, якщо позичальник вчасно не здійснив погашення основної суми боргу або її частини, або не сплатив проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором та/або за будь-яким іншим договором, який укладений позичальником з банком з метою здійснення будь-якої кредитної операції.

З огляду на встановлені судом обставини, суд робить висновок, що заявивши вимогу про дострокове повернення заборгованості та повідомивши позичальника про наслідки невиконання вказаної вимоги банк реалізував своє право вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту починаючи з 23 жовтня 2021 року (з наступного дня з моменту отримання позичальником такої вимоги). Таким чином суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 кредитних коштів по основному зобов`язанню в розмірі 165 005,60 грн. є законними та обґрунтованими, а тому такими, що мають бути задоволені.

Умовами кредитного договору встановлено, що кредитні кошти надаються із процентною ставкою 30% річних, а пунктом 3.4.5. договору встановлено, що проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу та за строк фактичного користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту включно, та до повного погашення основної суми боргу за цим договором.

Водночас застосування абзацу 2 частини 1 статі 1048 ЦК України щодо щомісячної виплати процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути можливе лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Однак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з правилами частини 2 статті 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №910/11534/13-ц, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №903/914/17, від 05.03.2019 у справі №910/3353/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц дійшла висновків про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, і права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто у постановах Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами (наприклад у межах строку користування кредитом) та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягають положення статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що після спливу строку кредитування у зв`язку з вимогою позивача (з 23 жовтня 2021 року), у позивача відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі визначеному договором (30%). За таких обставин позивач не позбавлений можливості захистити свої права щодо прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання із застосуванням положень статті 625 ЦК України. Водночас, як видно з наданого позивачем розрахунку після спливу строку кредитування позивачем продовжено нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі визначеному договором.

За розрахунком суду, розмір заборгованості відповідача 1 з оплати відсотків за користування кредитними коштами складає 16 597,43 грн. (відсотки на кредиту станом на час пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Отже в задоволенні позовних вимог про стягнення 8 272,88 грн. відсотків нарахованих після 22 жовтня 2021 року, тобто після закінчення строку кредитування необхідно відмовити.

Згідно з нормами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно з матеріалів справи позивач за період з березня 2021 року нараховує відповідачу 1 - 2 243,85 грн. інфляційних втрат на суму основного зобов`язання та 828,35 грн. інфляційних втрат на суму нарахованих відсотків, 888,63 грн. 3% річних на суму кредиту та 273,83 грн. 3% річних на суму нарахованих відсотків, а проте суд зазначає, що позивачем невірно здійснено обрахунок інфляційних втрат та 3 відсотків річних, оскільки як зазначено вище, цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами (наприклад у межах строку користування кредитом) та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Поведінка позичальника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, відтак здійснюючи нарахування відсотків за користування кредитними коштами до моменту пред`явлення вимоги про повернення всієї суми кредиту та відсотків у зв`язку з порушенням договірних правовідносин банк фактично визнав правомірність користування такими коштами.

Щодо інфляційних втрат на суму основного боргу суд відзначає, що при обрахунку банк неправомірно здійснював нарахування інфляційних втрат за період до 22 жовтня 2021 року. Як слідує з наданого позивачем розрахунку, останній здійснював нарахування інфляційних втрат на суму прострочених платежів з повернення кредитних траншів а не на суму всього кредиту, що враховано судом при здійснені перевірки обрахунку.

Так за розрахунком суду за період з 23 жовтня 2021 року по грудень 2021 року розмір інфляційних втрат на суму основного боргу складає 640,92 грн., тому в задоволенні вимог про стягнення 1 602,93 грн. позивачу необхідно відмовити.

За розрахунком суду за період з 23 жовтня 2021 року по грудень 2021 року розмір інфляційних втрат нарахованих на відсотки складає 266,79 грн., отже в задоволенні вимог про стягнення 561,56 грн. позивачу необхідно відмовити.

Розмір 3 відсотків річних позивачем обраховано на суму простроченого кредиту. Водночас позивач нарахував 3% за період до 23 жовтня 2021 року.

За розрахунком суду розмір 3% річних нарахованих на суму боргу (позивачем нараховано на суму простроченого кредиту) за період з 23 жовтня 2021 року по 22 грудня 2021 року (такий строк зазначено позивачем в обрахунку) складає 299,95 грн. Отже в задоволенні вимог про стягнення 588,68 грн. 3% річних на суму простроченого боргу необхідно відмовити.

За розрахунком суду розмір 3% річних нарахованих на суму відсотків (позивачем нараховано на суму прострочених відсотків) за період з 23 жовтня 2021 року по 22 грудня 2021 року (такий строк зазначено позивачем в обрахунку) складає 83,21 грн. А отже в задоволенні вимог про стягнення 190,62 грн. 3% річних на суму прострочених відсотків необхідно відмовити.

Як встановив суд, 05 лютого 2020 року між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (кредитор, позивач), ФОП Ходюшиним Олександром Олександровичем (боржник, відповідач 1) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач 2) було укладено договір поруки №116/1, відповідно якого поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору. Під кредитним договором розуміється кредитний договір №116 від 05 лютого 2020 року, що укладений між кредитором та боржником.

Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку, визначеному кредитним договором

Відповідно до пункту 3.2.2. договору поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання в порядку та строки встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до боржника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та боржник з моменту порушення боржником зобов`язання відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

11 жовтня 2021 року банк направив поручителю повідомлення, в якому зазначив про необхідність повного погашення заборгованості за кредитним договором.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем-2 умов договору поруки та вимоги банку.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Закон не забороняє укладання договору поруки на забезпечення виконання зобов`язання, яке може виникнути в майбутньому.

З урахуванням абзацу першого частини другої статті 207, частини першої статті 547 та статті 553 ЦК України договір поруки є чинним за умови його укладення у письмовій формі та підписання кредитором і поручителем.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Таким чином суд робить висновок, що договором поруки забезпечено виконання зобов`язання за договором.

Відповідно до статті 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором боржника за основним зобов`язанням і поручителями, кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

Таким чином, фізична особа - підприємець Ходюшин Олександр Олександрович та ОСОБА_1 солідарно відповідають перед АТ "Державний ощадний банк" за зобов`язаннями що виникають з кредитного договору №116 від 05 лютого 2020 року.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами статей 75-79, 86 ГПК України, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Зокрема суд встановив, що відповідач-1 не виконав зобов`язання передбачені умовами кредитного договору.

Обґрунтованими є позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 165 005,60 грн. заборгованості за кредитом, 16 597,43 грн. заборгованості за відсотками, 640,92 грн. інфляційних втрат нарахованих на суму простроченого боргу, 266,79 грн. інфляційних втрат нарахованих на прострочені відсотки, 299,95 грн. 3% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості та 83,21 грн. 3% річних нарахованих на суму прострочених відсотків.

Водночас підстави для стягнення 8 272,88 грн. відсотків, 1 602,93 грн. інфляційних втрат нарахованих на прострочену суму боргу, 561,56 грн. інфляційних втрат нарахованих на суму прострочених відсотків, 588,68 грн. 3% річних нарахованих на прострочену суму боргу та 190,62 грн. 3% річних нарахованих на прострочену суму відсотків, на думку суду відсутні, а тому в задоволенні цієї частини вимог необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розрахунком суду, судовий збір за подання до суду даної позовної заяви становить 2 911,66 грн., позивачем сплачено 2 912,12 грн., відтак судовий збір в розмірі 0,46 грн. може бути повернутий позивачу за його клопотанням в порядку встановленому Законом України "Про судовий збір".

У зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 743,40 грн. покладаються на відповідачів в рівних частинах, тобто по 1 371,70 грн. Решта судових витрат в розмірі 168,26 грн. судового збору покладається на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути солідарно з фізичної особи - підприємця Ходюшина Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області 07 березня 2009 року) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна 12-Г, ) в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" (33028, м. Рівне, вул. С.Петлюри 16, ) 165 005 (сто шістдесят п`ять тисяч п`ять) грн. 60 коп. заборгованості за кредитом, 16 597 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 43 коп. заборгованості по відсотках, 640 (шістсот сорок) грн. 92 коп. інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу, 266 (двісті шістдесят шість) грн. 79 коп. інфляційних втрат нарахованих на прострочені відсотки, 299 (двісті дев`яносто дев`ять) грн. 95 коп. 3% річних нарахованих на суму заборгованості за кредитом та 83 (вісімдесят три) грн. 21 коп. 3% річних нарахованих на заборгованість за відсотками.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця Ходюшина Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області 07 березня 2009 року) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна 12-Г, ) в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" (33028, м. Рівне, вул. С.Петлюри 16, ) 1 371 (одна тисяча триста сімдесят один) грн. 70 коп. судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна 12-Г, ) в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" (33028, м. Рівне, вул. С.Петлюри 16, ) 1 371 (одна тисяча триста сімдесят один) грн. 70 коп. судового збору.

5. В задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення 8 272,88 грн. відсотків, 1 602,93 грн. інфляційних втрат нарахованих на суму кредиту, 561,56 грн. інфляційних втрат нарахованих на суму відсотків, 588,68 грн. 3% річних нарахованих на суму кредиту та 190,62 грн. 3% річних нарахованих на суму відсотків відмовити.

6. Судові витрати в розмірі 168,26 грн. судового збору покласти на позивача.

Позивач (Стягувач): Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна 12-Г, ) в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" (33028, м. Рівне, вул. С.Петлюри 16, ).

Відповідач 1 (Боржник): фізична особа - підприємець Ходюшин Олександр Олександрович ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області 07 березня 2009 року).

Відповідач 2 (Боржник): ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/

Повне рішення складено та підписано 28 січня 2022 року.

Суддя А.Качур