ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4838/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет", 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 15-А
до Фізичної особи-підприємця Блінкової Юлії Валеріївни, АДРЕСА_1
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Блінкової Юлії Валеріївни про стягнення суми у розмірі 54 296,56 грн. з яких:43999,80 грн. суми заборгованості за договором суборенди № А2/ХТ-1 від 16.01.2018 року, 3434,15 грн. - 3% річних, 6862,61 грн. - інфляційні втрати. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань за договором суборенди № А2/ХТ-1 від 16.01.2018 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Крім того, у 2 пункті прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 09.12.2021 року задоволено клопотання позивача викладене у 2 пункті прохальної частини позовної заяви про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4838/21. Розгляд справи № 922/4838/21 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами в межах строків встановлених статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (ч. 8 статті 252 ГПК України).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали господарського суду про відкриття провадження у справі № 922/4838/21 від 09.12.2021 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення з відповідним трек-номером:594 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 62454, Харківська обл., смт. Коротич, пров. Шутки П., буд. 3-А .

Проте, зазначене відправлення з трек-номером 594 вручене відповідачу не було.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 09.12.2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду від 09.12.2021 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Харківської області установив таке.

Як зазначає позивач, 16.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ашан України Гіпермаркет» (орендар, позивач) та фізичною особою - підприємцем Бланковою Юлією Валеріївною (суборендар, відповідач) було укладено договір суборенди № А2/ХТ-1.

Відповідно до пункту 1.1. договору, орендар зобов`язується передати суборендарю у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення, яке знаходиться у будівлі торгово-розважального центру, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Тарасівська, буд. 3, а суборендар зобов`язується прийняти, оплатити користування і повернути приміщення орендарю на умовах визначених цим договором.

Приміщення, що передається суборендарю знаходиться у користуванні орендаря згідного договору субнайму (суборенди) №02/12/2017-Т від 02.12.2017 року, який укладений орендарем з товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант фінанси». Згідно з початковим договором орендар має право передавати приміщення в суборенду (пункт 1.2. договору).

Згідно пункту 4.1. договору, орендар зобов`язаний передати приміщення суборендареві в суборенду в день початку, що підтверджується шляхом підписання сторонами акту прийому - передачі приміщення. У цілях цього договору датою початку вважається 16.01.2018 року.

Пунктом 8.1. договору, сторони погодили, що суборендар зобов`язаний здійснювати оплату за користування приміщенням у розмірах і у терміни, визначені цим договором.

Розмір орендної плати за один місяць визначаться як сума у гривнях, що обчислюється по наступній формулі: орендна плата = індекс К1 * площа приміщення * орендна плата + ПДВ (пункт 8.2. договору).

Згідно пункту 8.3.1. договору, індекс К1 - співвідношення встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату виставлення рахунку, а в його відсутності - на 15 число місяця, що передує оплачуваному, до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату укладання цього договору. Індекс К1 застосовується лише у випадках коли він більший одиниці.

Орендна ставка за цим договором, окрім умов передбачених у пунктах 8.4.1 цього договору, складає 282,05 грн. за 1 м.кв. (пункт 4.8. договору).

Пунктом 8.7. договору, сторони погодили. Що нарахування орендної плати починається з дня дати початку і закінчується в день підписання акту повернення приміщення відповідно до пункту 35.2, статті 35 цього договору.

При розрахунку суми орендної плати за перший місяць строку договору індекс К1 про який згадується у пункті 8.3. цього договору, дорівнює одиниці. Орендар зобов`язується щомісяця до 10 числа поточного місяця надавати суборендарю акти наданих послуг за попередній місяцем..

Згідно пункту 8.10. договору, сторони погодили, що протягом десяти днів з дати укладання цього договору суборендар зобов`язаний сплатити орендареві гарантійний платіж у сумі 17 600,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до пункту 9.1. договору, суборендар зобов`язаний щомісячно окремо відшкодовувати орендареві витрати на оплату використаної в приміщенні електроенергії, водопостачання та водовідведення в розмірі, визначеному згідно показань лічильників встановлених в приміщенні, з використанням відповідних тарифів оплати, встановлених згідно чинного законодавства. Окрім цього, суборендар зобов`язаний щомісячно окрема відшкодовувати орендареві частину витрат на опалення магазину, від загального рахунку за газ, що виставляється орендарю, пропорційно площі, яку займає суборендар; компенсувати витрати орендаря на вентиляцію та кондиціювання приміщення в теплий період року пропорційно площі, яку займає суборендар .

Згідно пункту 9.2. договору, суборендар зобов`язаний щомісячно відшкодовувати орендареві витрати на утримання електромереж, які розраховуються по наступній формулі: С = Т* К*0,35 де Т - вартість однієї кВт/год електроенергії, по якій енергопостачальна компанія поставляє електроенергію для торгового центру впродовж періоду, за який здійснюється розрахунок; С - сума витрат орендаря на утримання електромереж за календарний місяць, що підлягає відшкодуванню суборендарем; К - кількість кВт/год електроенергії, спожита в приміщенні за календарний місяць.

Суборендар зобов`язаний компенсувати орендареві вартість використаних у приміщенні електроенергії і води, а також суми витрат на утримання електромереж, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за оплачуваним (пункт 9.3. договору).

Якщо сума платежів, отриманих орендарем від суборендаря за цим договором, буде недостатня для покриття усіх грошових зобов`язань суборендаря перед орендарем, по закінченню 5 днів, протягом яких суборендар може відшкодувати недостатню суму, такі суми зараховуються в рахунок погашення зобов`язань суборендаря перед орендарем в наступній послідовності:

11.1.1. відшкодування будь-яких збитків, понесених орендарем з вини суборендаря в ході використання цього договору, зокрема, пов`язаних з отриманням виконання за цим договором;

11.1.2. компенсація будь-яких пошкоджень торгового центру, заподіяних з вини суборендаря;

11.1.3. будь-які види неустойки, штрафних санкцій, якщо вони передбачені цим договором;

11.1.4. відшкодування вартості використаної електроенергії, води, витрат на утримання електромереж;

11.1.5. прострочена орендна оплата;

11.1.6. орендна плата (пункту 11.1.1.).

16.01.2018 року між сторони було підписано акт приймання - передачі приміщення до договору суборенди №2А/ХТ-1 від 16.01.2018 року .

12.07.2018 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 .

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди, сторони дійшли згоди змінити пункт 6.2. договору та виклали його у наступній редакції:

«6.2. сторони погодилися, що строк фактичного використання суборендарем приміщення за даним договором (строк договору) починає обчислюватись з дня підписання акту приймання - передачі приміщення та закінчується 16.01.2019 року (включно)».

Пунктом 2 додаткової угоди, сторони дійшли згоди змінити пункт 8.5. договору, та виклали його у наступній редакції:

«8.5. орендна плата сплачується суборендарем щомісячно протягом трьох робочих днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг відповідно до пункту 8.9. договору, але не пізніше ніж до 14 числа поточного місяця за попередній місяць оренди».

14.01.2019 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 .

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди, сторони дійшли згоди змінити пункт 6.2. договору та виклали його у наступній редакції:

«6.2. сторони погодилися, що строк фактичного використання суборендарем приміщення за даним договором (строк договору) починає обчислюватись з дня підписання акту приймання - передачі приміщення та закінчується 15.06.2019 року (включно)».

14.06.2019 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди, сторони дійшли згоди змінити пункт 6.2. договору та виклали його у наступній редакції:

«6.2. сторони погодилися, що строк фактичного використання суборендарем приміщення за даним договором (строк договору) починає обчислюватись з дня підписання акту приймання - передачі приміщення та закінчується 15.12.2019 року (включно)».

Як зазначає позивач у позовній заяві, Відповідач користувався приміщенням з 16 січня 2018 по 03 січня 2020 року.

За вказаний період Відповідач здійснив наступні платежі зі сплати орендної плати, що підтверджується виписками з банківського рахунку:

-20.02.2018 року - 4 541,92 грн. - сплата суборенди за січень 2018 року;

-20.03.2018 року - 8 799,96 грн. - суборенда приміщення за лютий 2018 року;

-16.05.2018 року - 8 800,00 грн. - суборенда приміщення за березень 2018 року;

-08.06.2018 року - 8 800,00 грн. - суборенда приміщення за квітень 2018 року;

-05.07.2018 року - 8 799,96 грн. - суборенда приміщення за травень 2018 року;

-23.08.2018 року - 8 800,00 грн. - оренда приміщення;

-16.10.2018 року - 8 800,00 грн. - оренда приміщення;

-28.12.2018 року - 8 800,00 грн. - оренда приміщення;

-26.02.2019 року - 8 800,00 грн. - суборенда приміщення за вересень 2018 року;

-26.02.2019 року - 3800,00 - оплата суборенди за жовтень 2018;

-27.02.2019 року - 5000,00 - оплата суборенди приміщення за жовтень 2018 року;

-21.03.2019 року - 8 800,00 грн. - оренда приміщення;

-15.05.2019 року - 8800,00 грн. - суборенда приміщення за квітень 2019 року;

-01.07.2019 року - 8800,00 грн - оренда приміщення;

-23.07.2019 року - 8800,00 грн. - оренда приміщення;

-09.09.2019 року - 8800,00 грн. - оренда приміщення;

-24.09.2019 року - 8800,00 грн. - оренда приміщення;

-01.11.2019 року - 8800,00 грн. - оренда приміщення;

-01.11.2019 року - 8800,00 грн. - оренда приміщення.

При цьому, рішенням господарського суду Харківської області від 27.09.2021 року у справі N0922/2727/21 було встановлено, що платежі Відповідача у розмірі 45 839,00 грн., що підтверджується квитанціями, а саме:

- від 23.07.2019 року на суму 8 800, 00 грн. (призначення платежу: оренда приміщення);

- від 23.07.2019 року на суму 1 138, 00 грн. (призначення платежу: за опалення);

- від 09.09.2019 року на суму 8 800, 00 грн. (призначення платежу: оренда приміщень від Блінкова Ю.В. А2/ХТ-1 від 16.01.2018 року);

- від 24.09.2019 року на суму 8 800,00 грн. (призначення платежу: оренда приміщень від Блінкова Ю.В. А2/ХТ-1 від 16.01.2018 року);

- від 01.11.2019 року на суму 8 800, 00 грн. (призначення платежу: оренда приміщень від Блінкова Ю.В. А2/ХТ-1 від 16.01.2018 року);

- від 01.11.2019 року на суму 8 800, 00 грн. (призначення платежу: оренда приміщень від Блінкова Ю.В. А2/ХТ-1 від 16.01.2018 року);

від 01.11.2019 року на суму 701, 00 грн. (призначення платежу: оренда приміщень від Блінкова Ю.В. А2/ХТ-1 від 16.01.2018 року), здійснені Відповідачем за періоди оренди з липня по листопад 2019 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.09.2021 року у справі №922/2727/21 було стягнуто з Відповідача заборгованість з орендної плати за грудень 2019 року та частково за січень 2020 року.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На думку позивача, в порушення умов Договору суборенди, Відповідач не сплатив Позивачу платежі за п`ять місяців оренди (січень - березень 2019 року, травень - червень 2019 року) у розмірі 8 799,96 гривень х 5 місяців = 43999,80 гривень.

Позивач вважає, що діями Відповідача були порушені майнові права та охоронювані інтереси Позивача.

Вищевказані обставини, стали підставою звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Як вбачається із укладеного між сторонами договору, останній є договором суборенди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із статтею 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (статті 174 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 774 Цивільного кодексу України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частинами 1, 4 статті 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як зазначає Позивач, Відповідачем не здійснено оплату щомісячних платежів об`єкту суборенди за спірним договором за п`ять місяців оренди (січень - березень 2019 року, травень - червень 2019 року).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

До первинних документів, які підтверджують здійснення операції, належать, зокрема, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, накладна, акти здачі-приймання робіт, акти надання послуг, акти виконаних робіт тощо.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 910/5226/17.

Між тим, варто зауважити на тому, що пунктом 8.5. договору, орендна плата сплачується суборендарем щомісячно протягом трьох днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг відповідно до п.8.10 цього договору , але не пізніше ніж до 14 числа поточного місяця за попередній місяць оренди.

Однак позивачем не надано жодних доказів на підтвердження порушення договірних зобов`язань відповідачем у цей період з врахуванням п.8.5. договору.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах КГС ВС від 19.09.2019 року у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року у справі № 910/8357/18).

Господарський суд констатує, що виписки з рахунку долучені Позивачем до позовної заяви не підтверджують факт надання послуг позивачем за січень - березень 2019 року, травень - червень 2019 року.

Відтак, на думку суду наданих позивачем доказів не достатньо для встановлення об`єктивної істини у справі, а саме встановлення факту надання послуг позивачем за січень - березень 2019 року, травень - червень 2019 року, а отже, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними.

Розглядаючи дану справу та оцінюючи надані позивачем докази суд може лише припускати наявність факту надання позивачем та несплату відповідачем послуг , що призвело до заборгованості у розмірі 43999,80 грн., водночас, як рішення суду, так і його висновки, не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачем, а тому в позові про стягнення основного боргу у розмірі 43999,80грн за надані послуги, а також стягнення 6862,61 грн. інфляційних втрат та 3434,15 грн. - 3 % річних, як похідних вимог слід відмовити.

При цьому, суд наголошує, що позивач не позбавлений права на звернення до суду за захистом свого порушеного права, з дотриманням вимог процесуального закону.

Принагідно, суд зазначає, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ашан Україна Гіпермаркет", 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 15-А .

Відповідач: Фізична особа-підприємець Блінкова Юлія Валеріївна, АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено "09" лютого 2022 р.

Суддя О.О. Присяжнюк