ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.02.2022 Справа № 908/332/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Ярешко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 168, м. Запоріжжя, 69107)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116)

про стягнення 23 203,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

07.02.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 04-12-10/1117 від 04.02.2022) Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про стягнення 23203,39 грн. Позов обґрунтований нормами ГК України, ЦК України, БК України.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/332/22 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 даного Закону, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлений позов майнового характеру, ціна позову становить 23203,39 грн.

Відтак, при зверненні до суду з даним позовом позивачем мав бути сплачений судовий збір у сумі 2481,00 грн.

До позовної заяви позивачем не додано будь-яких доказів на підтвердження сплати судового збору у вказаному розмірі, що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві викладено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Підстави для вчинення господарським судом дій щодо відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати викладені в ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З викладеного слідує, що наведений нормативний припис передбачає право суду, а не його обов`язок, з урахуванням майнового стану сторони, відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору лише за наявності викладених вище умов.

Наведена норма не містить чіткого переліку обставин майнового стану, який тягне за собою в якості наслідків звільнення від сплати судового збору.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Обґрунтування обставин майнового стану сторони, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону. А відтак, сторона повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що відповідно унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору мотивовано тим, що Головне управління є бюджетною, неприбутковою установою і обсяг грошових коштів, передбачених для оплати судового збору, не дозволяє охопити всі випадки сплати такого збору. Звернення до суду з позовом по цій справі зумовлено необхідністю недопущення порушення бюджетного законодавства з метою повернення до державного бюджету коштів, які наразі безпідставно не повернуто відповідачем. В свою чергу, виключення Державної казначейської служби України зі складу осіб, що звільнені від сплати судового збору, позбавило позивача можливості у повному обсязі захищати свої права, оскільки обсяг грошових коштів, що виділено для витрат на сплату судового збору, не може охопити всі випадки необхідності сплати такого збору.

Разом з тим, до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження скрутного майнового стану позивача. Навпаки, у позовній заяві зазначено про виділення позивачу коштів, передбачених для оплати судового збору.

Таким чином, позивачем належним чином не доведені підстави для звільнення його від сплати судового збору.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

ЄСПЛ у своєму рішенні визначив, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Пелевін проти України").

При цьому ЄСПЛ зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Креуз проти Польщі").

Враховуючи викладене, підстави для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

За змістом п. 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (з наступними змінами та доповненнями), внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 вказаних Правил, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Згідно з пунктом 3.2.1.2 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" від 12.05.2006 року № 211, при прийманні листа (бандеролі) з оголошеною цінністю з описом вкладення працівник зв`язку звіряє вкладення з описом ф. 107 (рис. 27), а також перевіряє відповідність місця призначення, найменування адресата та суми оголошеної цінності, зазначених на відправленні та примірнику опису, розписується на ньому і проставляє відбиток календарного штемпеля. Форма опису вкладення (ф. 107) передбачає, що внесення виправлень до опису вкладення не допускається, про що зазначено безпосередньо на бланку опису вкладення.

Так, належним доказом направлення копії позовної заяви з додатками учасникам справи є оригінали (або належним чином засвідчені копії) розрахункового документу (поштової квитанції, фінансового чека, поштової накладної) та опису вкладення у цінний лист, в якому зазначаються, зокрема найменування одержувача, його адреса та поштовий індекс, поіменний перелік документів, вкладених до відправлення.

Позивачем до позовної заяви, яка надійшла до суду, додано оригінали поштової накладної та опису вкладення у цінний лист на ім`я ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» від 04.02.2022. Відповідно до даного опису, на ім`я вказаної особи направлено, як зазначено: «Копія позовної заяви Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області від 04.04.2022 № 04-12-10/1117 з додатками», кількість предметів на 14 арк. в 1 прим.

Однак, з даного опису вкладення неможливо встановити, які саме додатки до позовної заяви та чи всі додатки направлені відповідачем. Так, подані матеріали до суду налічують 18 аркушів, тоді як відповідачу надіслано 14 аркушів. Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачу надіслані не усі документи, що додані до позовної заяви.

Суд зазначає, що не надсилання заявником іншим учасникам справи копії доданих до позовної заяви документів порушує загальні принципи господарського судочинства, зокрема рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін (п.п. 2 та 4 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується (ст. 163 ГПК України).

Позивачем, у порушення вказаного припису процесуального законодавства, не зазначено ціну позову.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

2. Позовну заяву (вих. № 04-12-10/1117 від 04.02.2022) Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області залишити без руху.

3. Надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі, а саме:

1) сплатити судовий збір у сумі 2481,00 грн. за подання позовної заяви до Господарського суду Запорізької області на реквізити, розміщені на сайті Судової влади України. Докази сплати (в оригіналі) подати до суду у встановлений вище строк;

2) надіслати на адресу відповідача: вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, листом з описом вкладення копію позовної заяви з копіями документів, доданих до позовної заяви. Належні докази направлення (опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, що надсилаються) подати до суду у встановлений судом строк;

3) письмово зазначити ціну позову відповідно до ст. 163 ГПК України.

3. Роз`яснити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області, що в разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і буде повернута заявнику згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 10.02.2022 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ярешко