ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Справа № 924/194/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Філіпова Т.Л.

суддя Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Орловській Т.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" на рішення господарського суду Хмельницької області від 23.12.2020 р. у справі №924/194/20 (суддя Гладюк Ю.В., повний текст рішення складено 29.12.2020)

за позовом керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - державного підприємства "Староушицьке"

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

3) ОСОБА_3

4) ОСОБА_4

про витребування земельних ділянок

за участю представників:

прокуратури - Безпалова А.В,

позивача - не з`явився

відповідача 1 - не з`явився

відповідача 2 - не з`явився

третіх осіб - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 23.12.2020 р. у справі №924/194/20 позов керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" та товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" про витребування земельних ділянок задоволено.

Витребувано у ТОВ "Зарус-Інвест" та ТОВ "Агро-Еко-Граунд" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:0076, :04:002:0080, :04:002:0083, :03:003:0071 загальною площею по 2 га, що розташовані за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що були передані відповідно до наказів Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 р. №22-20635-СГ ОСОБА_2 , від 17.10.2017 р. №22-20689-СГ ОСОБА_1 , від 17.10.2017 р. №22-20687-СГ ОСОБА_3 , від 17.10.2017 р. №22-20728-СГ ОСОБА_4 .. Стягнуто з ТОВ "Зарус-Інвест" на користь Хмельницької обласної прокуратури 8408,00 грн. судового витрат.

Вказане рішення мотивоване тим, що враховуючи встановлені судом обставини незаконного вибуття спірних земельних ділянок із власності держави, відсутність волі держави на вибуття з її володіння спірних земельних ділянок, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про витребування спірних земельних ділянок від їх кінцевого набувача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Стягнути з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" судові витрати.

Вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Крім того, скаржник звертає увагу, що станом на момент звернення до суду із даним позовом, об`єкти - земельні ділянки, які просить витребувати прокурор, не існують як об`єкти цивільного права, їх кадастрові номери скасовані, відповідно у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову.

В оскаржуваному рішенні судом першої інстанції проігноровано та не надано належної оцінки, що ухвалами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів та слідчої інформації, що міститься на них, запобігання можливості їх пошкодження, знищення, відчуження, накладено арешт на спірні земельні ділянки.

Отже, скаржник вважає, що з огляду на відсутність витребовуваних земельних ділянок як об`єктів цивільних прав та накладення арешту ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, відсутні підстави для витребування у ТОВ "Зарус-Інвест" та ТОВ "Агро-Еко-Граунд" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:0076, :04:002:0080, :04:002:0083, :03:003:0071 загальною площею по 2 га, що розташовані за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Хмельницькою обласною прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено зокрема, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" надано суду пояснення по справі, у яких зазначено, що спірні земельні ділянки перебували на підставі державного акта на право постійного користування у ДП радгосп "Староушицьке" та відповідне право користування земельними ділянками не припинялося, земельні ділянки не вилучалися у порядку частини 5 статті 149 Земельного кодексу України. Також подано клопотання про долучення доказів, а саме: ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 21 березня 2018 року у справі №686/4632/18, ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №686/2161/18.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 року залучено до участі у справі №924/194/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - державне підприємство «Староушицьке».

В судове засідання, що відбулося 08.02.2022 року, з`явився прокурор, інші учасника справи не забезпечили явку своїх повноважних представників в судове засідання. Представником апелянта було подано клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, земельна ділянка кадастровий номер :04:002:0080 площею 2 га. надана у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.17 № 22-20689-СГ.

Земельна ділянка кадастровий номер :03:003:0071 площею 2 га. надана у власність гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.17 № 22-20728-СГ.

Земельна ділянка кадастровий номер :04:002:0083 площею 2 га. надана у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.17 № 22-20687-СГ.

Земельна ділянка кадастровий номер :05:006:0076 площею 2 га. надана у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.17 № 22-20635-СГ.

Згідно наявних у справі Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна:

- від 22.11.18 № 146420055 за ОСОБА_4 21.10.17 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0071 на підставі наказу № 22-20728-СГ від 17.10.17 ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій обл.;

- від 27.11.18 № 146998155 за ОСОБА_3 21.10.17 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0083 на підставі наказу № 22-20687-СГ від 17.10.17 ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій обл.;

- від 27.11.18 № 146997226 за ОСОБА_1 21.10.17 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0080 на підставі наказу № 22-20689-СГ від 17.10.17 ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій обл.;

- від 25.11.19 № 190133326 за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:006:0076 на підставі наказу № 22-20635-СГ від 17.10.17 ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій обл.

Як встановлено в рішеннях Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 09.07.19 у справі № 676/211/19, від 19.09.19, р. у справі № 676/250/19, від 05.06.19 у справі № 676/223/19, від 03.07.19 у справі від 676/157/19, які набрали законної сили:

- гр. ОСОБА_2 , при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, надав недостовірну інформацію про те, що він вже використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм встановлених законом. ОСОБА_2 на час отримання спірної земельної ділянки :05:006:0076, наказ від 17.10.17 № 22-20635-СГ) двічі використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 19.08.17 № 10-15461/15-17-сг), а тому наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.17 № 22-20635-СГ, який прийнятий із порушенням вимог ч. 4 ст. 116 ЗК України є неправомірним і підлягає скасуванню;

- гр. ОСОБА_3 при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, надав недостовірну інформацію про те, що не використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Отже, земельна ділянка 2, 00 га, кадастровий номер :04:002:0083 (з урахуванням ухвали від 10.07.19 у справі № 676/223/19 про виправлення помилки), що знаходиться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_3 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання;

- гр. ОСОБА_4 при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою надав недостовірну інформацію про те, що він вже використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм встановлених законодавством., а тому наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.17 № 22-20728-СГ (земельна ділянка :03:003:0071), який прийнятий з порушенням вимог ч. 4 ст. 116 ЗК України підлягає визнанню недійсним;

- судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0080 вибула із державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника - держави. Таким чином, наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.17 № 22-20689-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0080, для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області підлягає визнанню недійсним.

Таким чином, даними рішеннями визнано недійсними накази ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області:

- від 17.10.17 № 22-20689-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2 га., кадастровий номер :04:002:0080, що знаходиться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради, Кам`янець - Подільського району Хмельницької області;

- від 17.10.17 № 22-20728-СГ, яким затверджено документацію із землеустрою та надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2 га., кадастровий номер :03:003:0071 для ведення особистого селянського господарства;

- від 17.10.17 № 22-20687-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2 га., кадастровий номер :04:002:0083, для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району (з урахуванням ухвали від 10.07.19 у справі № 676/223/19);

- від 17.10.17 № 22-20635-СГ, яким затверджено документацію з землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га., кадастровий номер :05:006:0076 для ведення особистого селянського господарства.

Як вбачається з вищевказаних рішень Кам`янець-Подільського міськрайонного суду, суд встановив, що: ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :05:006:0076 відчужив ТОВ "Форк" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.10.17 № 1275; ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.10.17 № 202 продав земельну ділянку кадастровий № :04:002:0083 ТОВ "Форк"; ОСОБА_4 земельну ділянку кадастровий № :03:003:0071 на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.17 № 143 відчужив ТОВ "Форк"; ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.17 № 199 земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0080 продала ТОВ "Форк".

В подальшому спірні земельні ділянки, як вбачається з наданих у справу Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого, як об`єкти нерухомого майна закриті шляхом об`єднання. При цьому, в складі об`єднаних (новий об`єкт нерухомості) земельних ділянок, вони на даний час перебувають в власності ТОВ "Зарус-Інвест" та в оренді в ТОВ "Агро-Еко-Граунд".

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.

Предметом позову у даній справі є вимога прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" та товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" про витребування земельних ділянок.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:0076, :04:002:0083, :03:003:0071, :04:002:0080 вибули з власності держави поза її волею, з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в даній справі, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким є Закон України "Про прокуратуру".

За змістом абзаців 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзаци 1- 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Системне тлумачення положень частин 3- 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, на яку посилався як суд першої інстанції, так і скаржник у апеляційній скарзі, наведено наступні правові висновки:

«Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів щодо порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим".

Вказаного правового висновку також дотримується Верховний Суд у постанові від 16.08.2021 року у справі №910/21377/17.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заступник прокурора Хмельницької області звертався з листами від 16.09.2019 №05/2-278 та від 11.12.2019 під № 90-1871вих-19 до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому прокурор просив повідомити про вжиті ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області заходи з метою повного та належного захисту державних інтересів у відносинах, пов`язаних з відчуженням земельних ділянок (які стали предметом розгляду справ за позовом прокурора про визнання недійсними наказів Держгеокадастру) на користь юридичних осіб (т.1, ст. 238-242).

ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області направило листи від 30.09.2019 №10-22-0.6-5750/2-19 та від 23.12.2019 10-22-0.6-7613/2-19 прокурору Хмельницької області де зазначено, що чинним законодавством та наявною судовою практикою чітко не визначено категорію позовів, що пред`являються Держгеокадастром, враховуючи неоднозначність норм законодавства щодо пред`явлення таких позовів.

Листом від 21.01.2020 №33-691вих- 20 прокурор повідомив позивача про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі позивача.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що прокурор неодноразово звертався з листами до Головним Управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області з приводу, зокрема спірних у даній справі земельних ділянок, однак Головне Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не вживало дій щодо витребування вказаних земельних ділянок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про витребування у ТОВ "Зарус-Інвест" та ТОВ "Агро-Еко-Граунд" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:0076, :04:002:0080, :04:002:0083, :03:003:0071, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом частини 1 статті 317, частини 1 статті 319, частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

До позовів про права на нерухоме майно у контексті частини третьої статті 16 ГПК України, відносяться позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно, як то: віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 Цивільного кодексу України); негаторний - про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України); про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (стаття 392 того ж Кодексу) тощо.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.

Зміст приписів статті 388 Цивільного кодексу України свідчить, що предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

З вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння за правилами як статті 387 так і статті 388 Цивільного кодексу України, може звертатися лише особа, яка є власником майна, чи належним його володільцем. Відтак, до кола предмету доказування в даному випадку входить доведення належності позивачу на праві власності або володінні, за законом чи договором, спірного нерухомого майна.

Як встановлено в рішеннях Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 09.07.19 у справі №676/211/19, від 19.09.19, р. у справі №676/250/19, від 05.06.19 у справі №676/223/19, від 03.07.19 у справі від676/157/19, які набрали законної сили, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:0076, :04:002:0080, :04:002:0083, :03:003:0071 були передані у власність гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 із земель с/г призначення державної власності.

У вказаних рішеннях Кам`янець-Подільського міськрайонного суду також встановлено, що громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявами, надали недостовірну інформацію про те, що вони вже використали право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм встановлених законом. На час отримання спірних земельних ділянок вказані громадяни двічі використали своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, а тому накази ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.17 № 22-20635-СГ, 17.10.17 № 22-20728-СГ, 17.10.17 № 22-20689-СГ, від 17.10.17 № 22-20687-СГ прийняті із порушенням вимог ч. 4 ст. 116 ЗК України.

Таким чином, рішеннями суду від 09.07.19 у справі №676/211/19, від 19.09.19, р. у справі №676/250/19, від 05.06.19 у справі №676/223/19, від 03.07.19 у справі 676/157/19, які набрали законної сили, визнано недійсними накази ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області:

- від 17.10.17 № 22-20689-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2 га., кадастровий номер :04:002:0080, що знаходиться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради, Кам`янець - Подільського району Хмельницької області;

- від 17.10.17 № 22-20728-СГ, яким затверджено документацію із землеустрою та надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2 га., кадастровий номер :03:003:0071 для ведення особистого селянського господарства;

- від 17.10.17 № 22-20687-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2 га., кадастровий номер :04:002:0083, для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району (з урахуванням ухвали від 10.07.19 у справі № 676/223/19);

- від 17.10.17 № 22-20635-СГ, яким затверджено документацію з землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га., кадастровий номер :05:006:0076 для ведення особистого селянського господарства.

Враховуючи, що спірні у даній справі земельні ділянки вибули з державної власності на підставі наказів ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017р. № 22-20689-СГ, 22-20728-СГ, 22-20687-СГ, 22-20635-СГ, які були визнані недійсними у судовому порядку згідно рішень Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 09.07.19 у справі № 676/211/19, від 19.09.19, р. у справі №676/250/19, від 05.06.19 у справі №676/223/19, від 03.07.19 у справі №676/157/19, колегія суддів дійшла висновку, що земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:0076, :04:002:0080, :04:002:0083, :03:003:0071 вибули з власності держави поза її волею.

У статті 330 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

У відповідності до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 Цивільного кодексу України).

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16).

Враховуючи приписи ст. 387, 388 ЦК України, а також встановлені судом обставини про те, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:0076, :04:002:0080, :04:002:0083, :03:003:0071, як об`єкти нерухомого майна, закриті шляхом об`єднання та в складі об`єднаних (новий об`єкт нерухомості) земельних ділянок, вони на даний час перебувають у власності ТОВ "Зарус-Інвест" та в оренді в ТОВ "Агро-Еко-Граунд", колегія суддів дійшла висновку, що прокурором була правомірно заявлена вимога про витребування спірних земельних ділянок від відповідачів ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд», як останніх набувачів майна (власність/оренда).

Апеляційним судом також враховується, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб (аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №367/2022/15-ц від 29.05.2019р.).

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що в цьому випадку місцевий суд з огляду на положення статей 387 та 388 Цивільного кодексу України дійшов правильного висновку щодо можливості витребування власником (державою) земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані, а формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи відповідача в тій їх частині, що факт накладеного в кримінальній справі арешту на земельні ділянки, до складу яких увійшли і спірні ділянки, на думку відповідача, робить неможливим задоволення віндикаційного позову, оскільки ухвалення рішення у справі №924/194/20 вищевказаного арешту не скасовує. При цьому, наявність/відсутність арешту не впливає на вирішення питання про витребування майна на користь власника і не скасовує пов`язаних з арештом обмежень щодо земельних ділянок.

Додаткові пояснення представника ТОВ "Агро-Еко-Граунд", в яких зазначено, що прокурор у даній справі мав звернутись із позовом в інтересах саме ДП радгосп "Староушицьке", колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі №5023/10655/11, в пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі №915/478/18, пункт 26 постанови від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц, пункт 8.5 постанови від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20).

Колегія суддів також звертається до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20, на розгляд якої було винесено питання щодо можливості подачі прокурором позову в інтересах держави в особі державного підприємства, відповідно до якої абзац третій частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.

З урахуванням наведеного, оскільки державне підприємство "Староушицьке" не є органом державної влади чи місцевого самоврядування, як відповідно і не є воно суб`єктом владних повноважень, тому колегія суддів дійшла висновку, що твердження представника відповідача-2 про необхідність звернення прокурора до суду у даній справі в інтересах держави в особі ДП радгоспу "Староушицьке" є безпідставним.

Враховуючи викладене, встановлені судами обставини незаконного вибуття спірних земельних ділянок із власності держави, відсутність волі держави на вибуття з її володіння спірних земельних ділянок, вимоги прокурора про витребування спірних земельних ділянок від кінцевого набувача є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені місцевим судом.

При розгляді даної справи, колегією суддів враховано правові позиції викладені Верховним Судом у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 10 грудня 2021 року у справі №924/454/20.

Таким чином, доводи відповідача-2, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права. За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 23.12.2020 р. у справі №924/194/20 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Граунд" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "10" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.