ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"11" лютого 2022 р. Справа № 911/426/22
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України
про скасування наказу
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про скасування наказу «Про задоволення скарги» №4592/5 від 22.12.2021.
Вказані вище вимоги обгрунтовано порушенням права позивача, оскільки прйнятим Міністерством юстиції України наказом «Про задоволення скарги» №4592/5 від 22.12.2021 безпідставно скасовано реєстраційні дії щодо припинення в результаті ліквідації ТОВ «Нюь Арк Іст», єдиним учасником та засновником якого є позивач.
В розрізі зазначеного вище та подання вказаного позову до Господарського суду Київської області позивач послався на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.10.2021 у справі №910/5971/20, згідно яких, зокрема:
- наказ Мін`юсту, прийнятий за результатом розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації або територіального органу у сфері державної реєстрації юридичних осіб, оскаржується особою, права та законні інтереси якої порушено;
- якщо позивач заявив лише вимогу про скасування наказу у сфері державної реєстрації юридичних осіб як основну, Мін`юст може бути єдиним відповідачем у справі;
- такі спори підлягають розгляду за правилами господарського судочинства як найбільш наближені до спорів, що виникають з корпоративних відносин та щодо прав в юридичній особі, які відповідно до п. 3 та п. 4 ч.1 ст. 20 ГПК України відносяться до юрисдикції господарських судів.
Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Приписами ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Інститут підсудності розмежовує підвідомчі господарським судам справи між відмінними елементами господарської судової системи, залежно від того, який критерій покладено в основу такого розподілу: рівень господарського суду в системі або місце розгляду справи.
Правила загальної підсудності поширюють свою дію на всі справи позовного провадження, за винятком тих, для яких Господарського процесуального кодексу України встановлює інший вид підсудності.
Водночас, за деякими категоріями справ в силу специфіки предмету спору в таких справах процесуальний закон встановлює виключну підсудність, за якою тільки один конкретний суд серед інших може розглядати таку категорію справ.
Виключна підсудність - це встановлена підсудність певної категорії справ точно визначеному господарському суду, що виключає можливість розгляду їх у будь-якому іншому суді. Встановлення виключної підсудності має на меті забезпечити найкращі умови для правильного та оперативного вирішення певних категорій справ, характер яких викликає труднощі розгляду їх в іншому місці.
Приписами статті 30 Господарського процесуального кодексу України передбачено виключну підсудність справ.
Відповідно до частини шостої статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.
Поряд з тим, за приписами частини п`ятої статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.
Тобто, якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у частині 5 статті 30 ГПК України, то розгляд такої справи у будь-якому разі відноситься до компетенції виключно Господарського суду міста Києва та будь-який інший суд неуповноважений здійснювати розгляд відповідної справи.
Правило ж про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування.
Отже, Господарський суд міста Києва є єдиним судом до виключної підсудності якого віднесено справи, відповідачем у яких є, зокрема, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади.
В розрізі вказаного вище судом визнаються неспроможними посилання позивача на постанову Верховного Суду від 11.10.2021 у справі №910/5971/20 та, відповідно, можливість подання позову до Господарського суду Київської області, оскільки викладені у відповідній постанові висновки не стосуються питання застосування передбачених ГПК України норм щодо територіальної підвідомчості, у тому числі виключної.
З огляду на зазначені вище обставини, оскільки відповідачем за поданим ОСОБА_1 позовом є Міністерство юстиції України, суд дійшов висновку, що спір за вказаним позовом відповідно до приписів ч. 5 ст. 30 ГПК України підсудний Господарському суду міста Києва.
Відповідно до ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Виходячи з наведених законодавчих положень, аналізу суб`єктного складу, суд дійшов висновку про направлення позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про скасування наказу разом з доданими до неї документами за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Керуючись ст. ст. 27, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Ухвала складена та підписана 11.02.2022, набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядок відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема