ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.02.2022 Справа № 920/1043/21
про стягнення 193 387,13 грн,
за участю представників учасників справи:
позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився.
22.09.2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором поставки № 17/45 від 27.10.2017 в сумі 193 387,13 грн, в тому числі: 23 072,46 грн - інфляційні нарахування; 45 060,60 грн - 48 % річних, 33 795,45 грн - пеня, 91 458,62 грн - штраф; вирішити питання про розподіл судових витрат.
У позовній заяві позивач зазначає, що орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції складає 20 000,00 грн, виходячи із запланованої витрати часу (10 год.) на надання правової допомоги в розрахунку вартості 1 години надання послуг 2 000,00 грн та «гонорару успіху» (плата за досягнення позитивного результату) 5 % від стягнутої суми заборгованості відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11.
Позивач також зазначає, що за наслідком вчинених необхідних у справі дій, в порядку частини восьмої статті 129 ГПК України, ним буде надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання позивачу правничої допомоги. Для встановлення судом розміру витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, відповідні докази будуть надані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, шляхом подання суду відповідної заяви.
У відзиві від 20.10.2021 б/н (вх. № 8861/21) відповідач просить суд відмовити позивачу у стягненні витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката та зазначає, що представником позивача згідно даних ЄДР є Гудов Р.Л., який є діючим адвокатом, а тому відповідач вважає, що у позивача відсутня об`єктивна потреба залучення сторонньої особи для надання професійної правничої допомоги, а намір стягнути витрати на таку допомогу у надмірній сумі є спробою додатково збагатитися за рахунок відповідача. Заявлений розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг.
У судовому засіданні по суті 19.01.2022 справи представником позивача заявлено клопотання про призначення судового засідання в порядку пункту 5 частини шостої статті 238 ГПК України для визначення розміру витрат на правову допомогу, а також про встановлення строку для подання стороною доказів щодо розміру відповідних витрат після ухвалення рішення в справі.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 19.01.2022 у справі № 920/1043/21 ухвалено позовні вимоги задовольнити частково; стягнути з Фермерського господарства «Урожай» (вул. Мезенівська, буд. 105, смт Краснопілля, Краснопільський район, Сумська область, 42400, ідентифікаційний код 23635296) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас» (вул. Машинобудівників, буд. 4В, смт Чабани, Києво-Святошинський район, Київська область, 08162, ідентифікаційний код 30048570) пеню в сумі 152,39 грн (сто п`ятдесят дві гривні 39 коп.), штраф в сумі 91 458,62 грн (дев`яносто одну тисячу чотириста п`ятдесят вісім гривень 62 коп.), 48 % річних в сумі 45 060,60 грн (сорок п`ять тисяч шістдесят гривень 60 коп.), інфляційні втрати в сумі 23 072,46 грн (двадцять три тисячі сімдесят дві гривні 46 коп.) та відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 2 396,16 грн (дві тисячі триста дев`яносто шість гривень 16 коп.); у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 33 643,06 грн відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності; призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката на 03.02.2022, 09:30; зобов`язати позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас» (вул. Машинобудівників, буд. 4В, смт Чабани, Києво-Святошинський район, Київська область, 08162, ідентифікаційний код 30048570) надати суду докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі № 920/1043/21 у відповідності до положень частини восьмої статті 129 ГПК України.

25.01.2022 представником позивача надіслано до суду заяву від 20.01.2022 б/н (вх. № 280 від 25.01.2022) щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі № 920/1043/21, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 28 987,20 грн.

До зазначеної заяви на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача додано належним чином засвідчені копії: договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11, додаткової угоди від 17.12.2021 до договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11, додаткової угоди від 19.08.2021 до договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11, акту приймання-передачі наданих послуг від 20.01.2022 та опис наданих послуг у справі № 920/1043/21 згідно договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11.

Таким чином, передбачений статтями 124, 129 ГПК України порядок подання попереднього розрахунку суми судових витрат та надання суду доказів на підтвердження розміру таких судових витрат протягом п?яти днів після ухвалення рішення позивачем дотриманий.

Представники учасників справи у судове засідання 03.02.2022 не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуті відділенням поштового зв`язку на адресу суду.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 ГПК України, відповідними нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу як складової судових витрат (п.12 ч.3 ст.2, ст.123, ч.2 ст126 ГПК України).

Зі змісту частини третьої статті 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини другої статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Згідно з пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частині п`ята статті 126 ГПК України).

Частиною шостою статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з частиною першою статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження судових витрат представниками позивача надано суду копії: договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11, додаткової угоди від 17.12.2021 до договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11, додаткової угоди від 19.08.2021 до договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11, акту приймання-передачі наданих послуг від 20.01.2022 та опис наданих послуг у справі № 920/1043/21 згідно договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11.

Відповідно до наданих представником позивача письмових доказів розмір судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою складає 28 987,20 грн.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11 предметом договору є надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу.

Пунктом 3 договору сторонами узгоджено, що позивач зобов`язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар), що надаються у порядку та строки, визначені у договорі. Додаткові витрати, що відповідно до завдання (доручення) не були включені до загальної вартості юридичних послуг згідно договору, сплачуються позивачем на підставі окремих рахунків.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди від 19.08.2021 до договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11 сторони погодили, що вартість однієї години 2 000,00 грн за надання адвокатом послуг щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки від 27.10.2017 № 17/45.

Пунктом 2 додаткової угоди від 19.08.2021 до договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11 визначено, що окрім фінансового розміру вартості надання послуг, вказаного у п. 1 додаткової угоди, позивач також зобов`язується сплатити адвокату додаткову винагороду «гонорару успіху» (плата за досягнення позитивного результату) 5 % від стягнутої суми.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди від 17.12.2021 до договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11 сторони погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2022.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 20.01.2022 кількість витрачено часу адвокатом на консультації, складання документів та представництво інтересів позивача у Господарському суді Сумської області склала 10,5 год. і відповідно, вартість наданих правових послуг складає 21 000,00 грн. Крім того, згідно пункту 2 додаткової угоди від 19.08.2021 до договору про надання правової допомоги від 25.11.2020 № 25/11 визначено, що окрім фінансового розміру вартості надання послуг, вказаного у п. 1 додаткової угоди, позивач також зобов`язується сплатити адвокату додаткову винагороду «гонорару успіху» (плата за досягнення позитивного результату) 5 % від стягнутої суми, що складає у даній справі 7 987,20 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 28 987,20 грн.

Даний розмір судових витрат було наведено позивачем у позовній заяві та у заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами статті 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Враховуючи те, що рішенням Господарського суду Сумської області від 19.01.2022 у справі № 920/1043/21 позовні вимоги позивача задоволено частково та не вирішено питання розподілу судових витрат позивача щодо оплати правничої допомоги, а також те, що представником позивача подано належні докази в обґрунтування обсягу наданих ним послуг і виконання робіт та їх вартості, наведено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а відповідачем у достатній мірі не доведено неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 920/1043/21 задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 23 943,43 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас» (08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 4В, ідентифікаційний код 30048570) від 20.01.2022 б/н (вх. № 280 від 25.01.2022) щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі № 920/1043/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Урожай» (вул. Мезенівська, буд. 105, смт Краснопілля, Краснопільський район, Сумська область, 42400, ідентифікаційний код 23635296) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас» (08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 4В, ідентифікаційний код 30048570) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 23 943,43 грн (двадцять три тисячі дев`ятсот сорок три гривні сорок три копійки) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 2 резолютивної частини цього додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано суддею 14 лютого 2022 року.

Суддя Ю.А. Джепа