РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.02.2022Справа № 910/18817/21
За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс";

до: акціонерного товариства "Українська залізниця";

про: стягнення 41 176,73 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники: без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 41 176,73 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем здійснено порушення строку доставки порожніх вагонів позивача, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача штрафу в сумі 41 176,73 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/18817/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: відсутність підстав для стягнення решти штрафу на підставі частини 2 статті 116 Статуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено всі докази надані учасниками справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 N 138), накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Так відповідачем прийняті до перевезення вагони власності (оренди) позивача (вантажоодержувач) за наступними залізничними накладними: № 33439530, № 35687284, № 35772193, № 35834944, № 36128429, № 36139269, № 36139277, № 36441657, № 4413332, № 44153773, № 44211324, № 44258374.

Порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 у справі № 904/4195/16, від 17.01.2017 у справі № 904/3013/16.

Проте, суду доведено, що відповідно до календарних дат прибуття вказаних вагонів на станції призначення згідно залізничних накладних, відповідачем допущене прострочення термінів доставки порожніх вагонів, визначених статутом залізниць України та правилами обчислення термінів доставки вантажу, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача штрафу в сумі 41 176,73 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут) залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила) визначено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до п. 1.1, 2.1 Правил, залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 доби на кожні повні та неповні 200 км. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно п. 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.9 Правил передбачено, що про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

В свою чергу, вказані відмітки на доданих до позову залізничних накладних відсутні.

Положеннями ст. 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Таким чином, факт порушення відповідачем Статуту та Правил в частині несвоєчасної доставки вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 41 176,73 грн. за розрахунком позивача, який перевірений і визнаний судом вірним.

Заперечення відповідача в поданих до суду заявах по суті спору судом відхилені, оскільки:

- частини 2 статті 116 Статуту передбачено, що зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. При цьому, в залізничних накладних містяться: повідомлення одержувача про прибуття вантажу (графа 49 "відмітки залізниці"), дата прибуття вантажу (графа 51 "календарний штемпель прибуття вантажу") та дата видачі вантажу (графа 52 "календарний штемпель видачі вантажу"), відмітки в яких свідчать про одержання вантажу впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, що виключає можливість застосування в даному випадку положень частини 2 статті 116 Статуту.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідача, що вагони з технічною непридатністю до навантаження не підлягають під термін «вантаж на своїх осях», та відсутність підстав для застосування ст. 116 Статут залізниць України, оскільки усі вагони відповідають визначенню «власні вантажні вагони». Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі № 904/4195/16, про що судом вказувалось вище.

При цьому відповідно до п.2.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів - терміни доставки для вагонних відправлень застосовуються при доставленні вантажів, для яких надані окремі вагони та при перевезенні порожніх власних та орендованих вагонів.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За встановлених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 41 176,73 грн. визнаються судом обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим позов задовольняється повністю.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 231, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, місто Київ, вул. Антоновича, будинок 46-46А, ідентифікаційний код: 30600592) задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код: 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, місто Київ, вул. Антоновича, будинок 46-46А, ідентифікаційний код: 30600592) штраф в сумі 41 176 (сорок одна тисяча сто сімдесят шість) грн. 73 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко