ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Справа № 923/904/20
м.Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А.Мишкіної

суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 не з`явився;

від ТОВ «С Клаус» - не з`явився;

від ОСОБА_2 не з`явився;

від ОСОБА_3 не з`явився;

від ОСОБА_4 не з`явився;

від ОСОБА_5 - не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 11 червня 2021 року

у справі №923/904/20

за позовом ОСОБА_1

до:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «С Клаус»;

- ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_3 ;

- ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5

про визнання недійсними рішення загальних зборів, статуту, актів приймання-передачі частки у статутному капіталі та скасування записів про державну реєстрацію

час і місце ухвалення додаткового рішення: 11.06.2021р., 11:47, м.Херсон, Господарський суд Херсонської області, зала судових засідань №319

повне додаткове рішення складено 13.09.2021р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 09.11.2021р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України.

В судовому засіданні 15.02.2022р. згідно ст.ст.233,240 ГПК України підписано вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

09.09.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «С Клаус», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив суд:

- визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «С Клаус», що оформлене протоколом від 15.11.2018р. за № 15-11/18;

- визнати недійсними акти від 15.11.2018р. приймання-передачі частки (її частини) у статутному капіталі ТОВ «С Клаус», що складені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним статут ТОВ «С Клаус», який затверджено рішенням загальних зборів учасників ТОВ «С Клаус», що оформлене протоколом від 15.11.2018р. за № 15-11/18;

- скасувати у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; зміна складу або інформації про засновників (дата запису: 19.11.2018р.; №7001715);

- скасувати у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи; інші зміни, зміна складу або інформації про засновників (дата запису 20.11.2018р.; № 8001715).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що:

- відповідно до спірних актів приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі TOB "С Клаус" позивач, ОСОБА_1 , передав, а ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 прийняли частку (частину частки), що відчужена позивачем, як учасником TOB "Є Клаус", без укладення будь-яких цивільно-правових договорів;

- оспорюване рішення загальних зборів учасників TOB «С Клаус» від 15.11.2018, оформлене протоколом за № 15-11/18, статут TOB "С Клаус" (нова редакція), державна реєстрація змін до статуту ТОВ "С Клаус" (в частині зміни учасників), включення до складу учасників TOB "С Клаус" ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яким перейшла у власність частина частки статутного капіталу TOB "С Клаус" від позивача, вчинені та здійснені без належних правових підстав;

- згідно з п.15.1 статуту ТОВ "С Клаус", який затверджений протоколом загальних зборів учасників за № 5 від 25.05.2015, жоден учасник не може продати, передати, віддати в заставу, відступити, віддати в іпотеку чи будь-яким іншим чином відчужувати свою частку (її частину) чи будь-які права на неї без попередньої письмової згоди всіх учасників, а згоди на відчуження власної частки (частини частки) 15.11.2018 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_1 , не складав, не підписував, нотаріально не завіряв, а також позивач, як єдиний учасник ТОВ "С Клаус", не вирішував питання про вступ (прийом) до ТОВ "С Клаус" нових учасників, відповідно жодного рішення загальних зборів учасників не приймалось;

- у загальних зборах учасників ТОВ "С Клаус" приймали участь особи, які не мали статусу учасників, а відтак, останніми прийнято рішення поза межами повноважень, так як прийняття таких рішень відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

-з об`єктивних причин, про порушення своїх прав, як учасника ТОВ «С Клаус», внаслідок прийняття 15.11.2018 рішення загальних зборів учасників ТОВ "С Клаус", що оформлено протоколом від 15.11.2018 за № 15-11/18, позивач дізнався лише 17.08.2020, отримавши відповідну консультацію фахівця-правника.

З посиланням на норми ч.2 ст.9, ст.10, ч.4 ст.17, ч.1 ст.37 ЗУ «Про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», ч.1 ст.21 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», та ст.ст.16, 190, 202, 207, 328, 626, 638, 717-719 ЦК України позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 30.09.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву від 20.10.2020р. просили відмовити у задоволенні позову, та зазначили, що:

- акт приймання-передачі частки є правочином, який підтверджує перехід частки;

- позивач звернувся до суду з позовом у даній справі 09.09.2020р., оскаржуване рішення загальних зборів прийняте 15.11.2018р., а отже за спливом строку позовної давності, що становить 1 рік;

- жодним нормативно-правовим актом України не передбачено вимоги до учасника, який володіє 100% статутного капіталу товариства, отримувати у будь-кого згоду на укладення правочинів, направлених на відчуження власної частки (частини частки) статутного капіталу товариства третім особам (т.3 а.с.10-21).

Відзив на позовну заяву містить у собі клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності до заявленої позивачем позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "С Клаус", що оформлено протоколом від 15.11.2018р. за № 15-11/18.

Також у відзиві зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи: витрати на професійну правничу допомогу (збирання та підготовка доказів, проведення аналізу матеріалів справи, аналіз чинного законодавства, складання відзиву на позовну заяву, участь у судових засіданнях) 20000грн.

17.02.2021р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали суду спільні письмові пояснення, в яких вказали наступне:

- обрання позивачем неналежного способу захисту, шляхом заявлення вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства: за позовом позивач намагається повернути склад учасників товариства, що мав місце до укладення оскаржуваних у цій справі правочинів, протоколу та реєстраційних рішень, то належним способом захисту (у даному випадку, з огляду на відповідну судову практику) є позов про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників товариства;

- пояснення та аргументація позивача, викладені у позові, не спростовують наявності у сторін станом на 15.11.2018р. волевиявлення на реальне настання правових наслідків укладення договорів дарування часток.

16.03.2021р. позивач подав місцевому господарському суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи, що стосуються зміни розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «С Клаус» (код ЄДР 33694531), зміни складу учасників (засновників) ТОВ «С Клаус», зміни керівника (директора) ТОВ «С Клаус», підписантів ТОВ «С Клаус», змін до Статуту ТОВ «С Клаус», до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 17.03.2021р. заяву задоволено частково - заборонено державним реєстраторам, а також нотаріусам приймати рішення про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи, що стосуються зміни складу учасників (засновників) ТОВ «С Клаус» (ідентифікаційний код юридичної особи 33694531), до набрання законної сили рішенням суду у справі № 923/904/20. За письмовими поясненнями від 23.03.2021р. позивач просить суд, посилаючись на низку положень ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», у випадку задоволення позову, зазначити у рішенні про необхідність проведення актуалізації даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ "С Клаус", а саме, вчинення державним реєстратором актуалізації в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань записів:

- державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 04.03.2021 15:38:17, 030001715, Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., ОСОБА_6 , Херсонська міська рада;

- державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 04.03.2021 16:12:37, 031001715, Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., ОСОБА_6 , Херсонська міська рада;

- державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 05.03.2021 10:05:01, 032001715, Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., ОСОБА_6 , Херсонська міська рада.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали суду спільні письмові заперечення від 05.04.2021р. на пояснення позивача щодо прийняття рішення виходячи з необхідності так званої «актуалізації» позовних вимог, за якими вказали, що такі пояснення позивача, фактично, є спробою позивача на стадії розгляду справи по суті заявити нові (додаткові) позовні вимоги, які не були викладені у первісному позові, що суперечить вимогам ГПК України.

28.04.2021р. представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подав суду клопотання в порядку ст.221 ГПК України, в якому зазначив, що відповідачі не мають об`єктивної можливості до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат та просив вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021р. (суддя К.В.Соловйов) у задоволенні позову відмовлено.

24.05.2021р. представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подав місцевому господарському суду клопотання про стягнення з позивача ОСОБА_1 , здійснених вказаними відповідачами витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, по 17000грн на користь кожного.

Ухвалою суду від 26.05.2021 розгляд даного клопотання призначений в судовому засіданні 11.06.2021р.

01.06.2021р. позивач подав суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання відповідачів та зазначив, що:

- подавши клопотання про стягнення витрат, а не заяву (як то передбачено нормами ч.8 ст.129, ст.244 ГПК України) представник відповідача не дотримався вимог ст.ст.129, 244 ГПК України, а відтак до суд подано процесуальний документ, який не може бути підставою для винесення додаткового рішення;

- до клопотання не надано доказів фактичного понесення відповідачами витрат на правничу допомогу у вигляді сплати коштів за надану правничу допомогу, як-то документи, що свідчать про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку);

- Верховний Суд у постановах від 11.06.2020р. у справі №821/227/17, від 15.04.2020р. у справі №199/3939/18-ц, від 30.09.2020р. у справі №379/1418/18, від 09.10.2020р. у справі №509/5043/17 вказав, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема, документи, що свідчать про оплату гонорару;

- представником відповідачів станом на дату подання клопотання про винесення додаткового рішення не надано жодного доказу оплати за надану правничу допомогу, не дивлячись на те, що строк оплати є таким, що настав, відтак слід стверджувати про відсутність оплати з боку відповідачів за надану правничу допомогу, що, в свою чергу, підтверджує відсутність таких витрат;

- відповідно до ч.6 ст.129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку - представником відповідачів значно завищено вартість витрат на правничу допомогу (34000грн.) у порівнянні з попереднім (орієнтовним) розрахунком таких витрат, які зазначені у відзиві на позовну заяву від 20.10.2020р. 20000грн.;

- складаючи відзив на позов, представник відповідачів, не надаючи до суду доказів, включив до попереднього (орієнтовного) розрахунку вартості правничої допомоги, усвідомлюючи при цьому необґрунтованість такого розрахунку, намагаючись істотно завищити вартість правової допомоги.

Додатковим рішенням Господарського суду Херсонської області від 11.06.2021р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17000.грн витрат на професійну правничу допомогу; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 17000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.ст. 126, 129, 244 ГПК України, ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та вмотивоване наступним:

- суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення в повному обсязі клопотання від 24.05.2021 адвоката Кізими І.В., як представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення з позивача на користь цих відповідачів здійснених ними витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, по 17000грн на користь кожного;

- суд відхиляє та, відповідно, не приймає до уваги доводи позивача за його клопотанням від 28.05.2021р. про наявність підстав для зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

- довід позивача про недотримання представником відповідачів вимог положень ст.ст.129, 244 ГПК України при зверненні до суду з клопотанням про стягнення судових витрат, а не з заявою про стягнення судових витрат (як-то передбачають ці норми ГПК України) відхиляється судом, оскільки: за вказаним клопотанням представник просить суд вирішити питання, саме, про стягнення судових витрат з позивача; - згідно з положеннями ч.1 ст.14 та ч.1 ст.170 ГПК України «суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог…» та «будь-яка письмова заява або клопотання повинно містити зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника» суд розглядає подані сторонами процесуальні документи (зокрема, заяви та клопотання), виходячи з змісту вимог та прохань сторін за цими процесуальними документами, а не виходячи з їхньої назви; положеннями ст.ст.129, 244 ГПК України не встановлено, що при зверненні до суду з клопотанням про стягнення судових витрат, а не з заявою про стягнення судових витрат, таке клопотання має бути залишено без розгляду чи-то у задоволенні цього клопотання має бути відмовлено з підстав неналежної назви даного процесуального документа.

- довід позивача про те, що ненадання разом з зазначеним клопотанням письмових доказів здійснення відповідачами оплати судових витрат на користь адвокатського об`єднання та доказів розміру таких витрат, відхиляється судом, оскільки договором від 10.06.2020 №б/н про надання правової допомоги на умовах білінгу передбачено надання адвокатським об`єднанням правової допомоги цим відповідачам на платній основі та обов`язковість оплати такої правової допомоги, до зазначеного договору складено акти надання послуг з правової допомоги (акт №71 від 20.05.2021 та акт №72 від 20.05.2021р. за кожним з цих актів по 17000грн. , на оплату послуг за цими актами виставлено рахунки адвокатського об`єднання (рахунок № 82 від 20.05.2021 на суму 17000грн. Мотрюку В.М., рахунок №83 від 20.05.2021 Лохматову Є.В. на суму 17000грн. Така позиція суду щодо даного доводу позивача узгоджується з правовими висновками, що містять у собі постанови об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 №910/906/18 та від 22.01.2021 № 925/1137/19, а саме: "у відповідності до п.1 ч.2 ст.126 ГПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено".

- довід позивача про те, що заявлена до стягнення сума судових витрат істотно перевищує суму таких витрат (на правничу допомогу) за попереднім (орієнтовним) розрахунком, що містить відзив на позовну заяву, та, окрім цього, на переконання позивача, є штучно завищеною з огляду на склад та зміст процесуальних документів, що відповідачі подавали до суду при розгляді справи, відхиляється судом, оскільки суд дійшов висновку про співмірність витрат відповідачів на правничу допомогу у даній справі у загальному розмірі 34000грн. з складністю даного судового спору, при цьому, судом враховано, що остаточний розрахунок розміру таких судових витрат за білінг-звітом про надання правової допомоги за станом на 20.05.2021 до договору від 10.06.2020 №б/н про надання правової допомоги на умовах білінгу, на відміну від попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, згідно з відзивами відповідачів на позовну заяву, враховує 1) підготовку та складання адвокатським об`єднанням від імені зазначених відповідачів процесуальних документів у відповідь на заяви (клопотання та інші процесуальні документи) позивача по даній справі в контексті цих документів позивача), складання та подання позивачем яких до справи неможливо було передбачити відповідачам при складанні їхніх відзивів на позов, й попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат не передбачав витрати на складання зазначених процесуальних документів відповідачів, а також реальну кількість судових засідань у даній справі, проте, не враховує правову допомогу з збирання та підготовки доказів цих відповідачів, які до справи не було подано, й, відповідна, складова послуг з правової допомоги за білінг-звітом про надання правової допомоги за станом на 20.05.2021 до договору від 10.06.2020 №б/н про надання правової допомоги на умовах білінгу.

23.07.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення від 11.06.2021р. (подана 20.09.2021р.), в якій скаржник просить суд:

- визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити йому цей строк;

- прийняти апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі;

- скасувати додаткове рішення від 11.06.2021р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про стягнення правничої допомоги;

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник, крім доводів, наведених у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу, поданому суду першої інстанції, зазначає наступне:

- твердження суду першої інстанції про те, що суд розглядає подані сторонами процесуальні документи, виходячи зі змісту вимог та прохань сторін за цими процесуальними документами, а не виходячи з їхньої назви є помилковими, оскільки такі твердження не узгоджуються з наведеними вище вимогами ГПК України, оскільки диспозитивність, як основна засада (принцип) господарського судочинства (суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу), за своїм юридичних змістом передбачає можливість особи, права якої порушено, на свій розсуд розпоряджатись своїми процесуальними правами, у тому числі і самостійно вирішувати чи звертатись до суду за захистом прав або відмовитись від судового захисту порушених прав. Твердження суду першої інстанції на можливість розгляду будь-якого документу, виходячи лише зі змісту, а не назви, є помилковим та таким, що не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України.

- з огляду на відсутність оплати відповідачами наданої правничої допомоги, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачами здійснено витрати на професійну правничу допомогу не відповідає фактичним обставинам справи, а відтак, є помилковим.

- у попередньому (орієнтовному) розрахунку (20000грн.), який означений у змісті відзиву на позовну заяву, визначено про збирання та підготовку доказів по справі, проте, жодного доказу відповідачами до матеріалів справи не додано.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 11 червня 2021 року

у справі №923/904/20; встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких клопотань з процесуальних питань до 13.10.2021р.; призначено справу до розгляду у судовому засіданні 19.10.2021р., 11.00год. з повідомленням учасників справи; допущено участь в судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 19.10.2021р., 11.00год. в режимі відеоконференції ОСОБА_1 із дорученням проведення відеоконференції Херсонському міському суду Херсонської області.

13.10.2021р. від ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачі просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, зазначаючи, що представником відповідача надавався детальний опис робіт та здійснених витрат, які є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт , неминучими. Вбачається співмірність витрат на правничу допомогу, заявлених стороною, виконаних адвокатом робіт , часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом послуг та значенням справи для сторін. Щодо подання представником відповідачів клопотання замість заяви відповідачі зазначають, що розділення вказаних понять є мовною еквілібристикою. Крім того надмірний формалізм не сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Крім того, 04.10.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення від 19.05.2021р. (подана 27.09.2021р.), в якій скаржник просить суд: визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити йому цей строк; прийняти апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі; скасувати рішення від 19.05.2021р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги; здійснити розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду та доручити проведення судового засідання Господарському суду Херсонської області, Херсонському окружному адміністративному суду, Херсонському апеляційному суду або Херсонському міському суду Херсонської області; стягнути на користь позивача судові витрати (витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу).

Ухвалами суду апеляційної інстанції:

- від 11.10.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Херсонської області від 19 травня 2021 року у справі №923/904/20;

- від 01.11.2021р. об`єднано апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.05.2021р. у справі №923/904/20 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 11.06.2021р. у справі №923/904/20 в одне провадження для сумісного розгляду у судовому засіданні 09.11.2021р., 14.00год в режимі відеоконференції з Херсонським міським судом Херсонської області;

У судовому засіданні 09.11.2021р. оголошено перерву до 02.12.2021р. Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду:

- від 02.12.2021р. відкладено розгляд справи на 16.12.2021р.;

- від 16.12.2021р. залучено до участі у справі №923/904/20 як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_5 та відкладено розгляд справи на 27.01.2022р.;

- від 15.02.2022р. закрито апеляційне провадження у справі №923/904/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Херсонської області від 19 травня 2021 року у справі №923/904/20 у зв`язку із відмовою скаржника від апеляційної скарги.

В засідання суду апеляційної інстанції 15.02.2022р. сторони своїх представників не направили, представник ОСОБА_1 адвокат Горбунова К.О. не вийшла на зв`язок для участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; сторони були повідомлені про час, день та місце проведення судового засідання шляхом направлення копій ухвали від 07.02.2022р. засобами поштового зв`язку та на електронні адреси.

Суд апеляційної інстанції ухвалив розглянути справу у судовому засіданні 15.02.2022р. з огляду того, що явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази стосовно фактів, наведених сторонами, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи із наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за наслідками розгляду даної справи відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 просили суд стягнути з позивача на свою користь по 17000грн. витрат на правничу допомогу, подавши 24.05.2021р., тобто у встановлений ч.8 ст.129 ГПК України строк відповідну заяву та підтверджуючі докази.

Згідно ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2020р. між Адвокатським об`єднанням «Жованник і партнери» (Об`єднання) та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (Надалі разом Клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги на умовах білінгу (надалі Договір від 10.06.2020р.) (т.4, а.с.65-67), за умовами п.1.1 якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як клієнти, доручили, а вказане адвокатське об`єднання, як виконавець, прийняло на себе зобов`язання здійснити захист, представництво або інші види правової допомоги клієнтам, зокрема:

- надання клієнтам консультацій та роз`яснень з правових питань;

- складання заяв, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнтів, недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновленню в разі порушення;

- представництво інтересів клієнтів з повним обсягом повноважень, які визначені їхнім відповідним процесуальним статусом у судах будь-якої юрисдикції та ланки.

Відповідно до п.1.2 Договору від 10.06.2020р. обсяг необхідних послуг та запит щодо певного виду правової допомоги визначаються клієнтами та може узгоджуватися в усному або письмовому порядку, при цьому, даний перелік не є вичерпним та може передбачати надання інших видів правової допомоги, погоджених сторонами.

Згідно із п.п.2.2-2.4 Договору від 10.06.2020р. Адвокатське об`єднання має право отримувати оплату за цим договором (гонорар), вартість якої погоджена сторонами в додатку № 1 до договору. Клієнти зобов`язуються протягом 3-х календарних днів з моменту отримання білінг-звіту про надану правову допомогу у відповідному періоді оплачувати обєднанню у готівковій/безготівковій формі гонорар у розмірі, за визначений у білінг-звіті обсяг правової допомоги за вартістю, погодженою сторонами в додатку № 1 до договору.К клієнти мають право, зокрема: право своєчасно отримувати передбачену даним договором правову допомогу, критерієм визначення якості якої є наближеність досягнутого адвокатським обєднанням результату поставленим запитам клієнта; на перший запит протягом 3-х календарних днів одержувати від адвокатського об`єднання білінг-звіт про надану правову допомогу, її обсяг/вартість та розмір фактичних витрат, понесених у зв`язку з її наданням.

10.06.2020р. до Договору від 10.06.2020р. була укладена Додаткова угода №1 (т4, а.с.67 зворот), згідно якої сторони дійшли взаємної згоди, що розмір гонорару адвокатського об`єднання, який клієнти зобов`язані сплатити за правову допомогу буде нараховуватися в порядку, визначеному п.2.3. розд.2 договору на підставі наступних погодинних ставок для адвокатів та юристів об`єднання, які певний час надавали правову допомогу клієнту: погодинна оплата роботи адвоката - 2000грн за 1 (одну) годину роботи (1000грн/1год "тревел-тайм"), де "тревел-тайм" - час, що проведений адвокатом або юристом об`єднання на очікування судових засідань, необхідних зустрічей, в подорожах та інші дії, так чи інше пов`язані з виконанням договору (п.1.1. та п.1.2). Обсяг та вартість фактично наданої правової допомоги за цим договором визначається адвокатським об`єднанням в білінг-звітах про надану правову допомогу (п.1.3). Всі розрахунки за договором здійснюються в українських гривнях по курсу Національного банку України на день виставлення рахунку, якщо інше не передбачено сторонами в договорі (п.1.7).

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АО «Жованник і партнери», та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі №923/904/20 станом на 20.05.2021р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надана наступна правова допомога (т.4, а.с.67):

- ознайомлення з позовною заявою та додатками (396 сторінок), системний аналіз обставин та визначення перспективи вирішення даної справи з досягненням бажаного результату, аналіз діючого законодавства з аналогічними правовими відносинами 6 годин, що становить 12000грн.;

- підготовка та подання відзиву від 20.10.2020р. на позовну заяву- 4 години, що становить 8000грн;

- ознайомлення з поясненнями позивача від 22.03.2021р. № 22-03/2021 та додатками до них, підготовка та подання заперечення на ці пояснення - 2 години, що становить 4000грн;

- участь в судових засіданнях по справі №923/904/20 05.11.2020р., 26.11.2020р., 30.12.2020р., 03.02.2021р., 17.02.2021р., 01.03.2021р., 28.04.2021р., 07.05.2021р., 09.05.2021р., а всього 5 годин, що становить 10000грн.

Аналогічні дані зазначені у боулінг-звіті про надану правову допомогу станом на 20.05.2021р. (т4, а.с.69).

В матеріалах справи (т.4, а.с.69зворот-70) містяться копії Актів надання послуг:

- №71 від 20.05.2021р., складений між АО «Жованник і партнери» та ОСОБА_3 на суму 17000грн.;

- №72 від 20.05.2021р., складений між АО «Жованник і партнери» та ОСОБА_2 на суму 17000грн.;

На підставі вищезазначених актів Адвокатським об`єднанням були виставлені вищезазначеним відповідачам рахунки на оплату вказаних послуг №/№ 82 та 83 від 20.05.2021р. на суму 17000грн за кожним актом (рахунком), тобто, по 17000грн. з кожного клієнта, всього 34000грн.

Згідно із ч.ч.1,2,п.1 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Згідно із ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідачами доведено факт надання їм послуг адвоката вартістю 34000грн., узгодженою сторонами у Договорі з додатковою угодою.

Позивач в ході розгляду справи судом першої інстанції подав суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (зміст апеляційної скарги на додаткове рішення від 18.10.2021р. є подібним до змісту клопотання).

Отже відповідно до ч.ч.5,6 ст.126 ГПК України процесуальним обов`язком позивача у даному випадку було доведення неспівмірності розміру виплат на користь адвоката за критеріями, встановленими ч.4 ст.126 ГПК України, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно необґрунтованості клопотання позивача про зменшення спірних виплат, що підлягають розподілу між сторонами, враховуючи наступне.

Колегія суддів зазначає, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2019р. у справі № 910/9784/18.

Згідно із ч.5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.126 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач як під час розгляду справи судом першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції не навів ґрунтовних заперечень щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, не довів неспівмірність визначених договірними умовами витрат на правничу допомогу за описаними критеріями.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що визначений відповідачами розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 34000грн. є обґрунтованим та зазначає, що розмір судових витрат є співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом робою (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) часом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (ч.4 ст.126 ГПК України).

Сторона не зобов`язана доводити, чому саме та чи інша кількість часу витрачена адвокатом на виконання робіт (надання послуг). Достатнім є підтвердження лише кількості часу, а не наведення обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена адвокатом на відповідні дії, що не позбавляє суд права оцінити такі витрати часу з точки зору їх пропорційності.

ГПК України не вимагає від сторони, яка заявляє про відшкодування витрат, надання доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу адвокат витратив на виконання робіт. Від сторони не вимагається наведення обґрунтування, чому саме таку кількість часу витратив адвокат на відповідні дії. Таку позицію Верховний Суд висловив у постановах від 16.05.2019р. у справі №823/2638/18 і від 20.12.2018р. у справі №316/1923/16-а (2-а/316/41/17).

Наявність лише заперечень проти повного задоволення заяви про відшкодування судових витрат, за відсутності конкретного обгрунтування завищення заявлених стороною витрат на правову допомогу або завищення їх розміру, не може бути підставою для зменшення розміру витрат на правову допомогу, визначеного для цілей розподілу між сторонами.

Таким чином суд першої інстанції правомірно відхилив як необґрунтоване заявлене ОСОБА_1 клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката у зв`язку із їх завищенням.

Посилання Лещенка П.П. на те, що понесені відповідачами витрати на професійну правничу правову допомогу є завищеними не підтверджені жодними доказами, а по суті є загальними міркуваннями заявника, оцінка яких судом не надає підстав для інших висновків.

Суд апеляційної інстанції не вбачає в даному випадку недотримання представником відповідачів норм ст.ст.129, 244 ГПК України, оскільки по-перше відповідно до ч.1 ст.14 та ч.1 ст.170 ГПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог, будь-яка письмова заява або клопотання повинно містити зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника суд розглядає подані сторонами процесуальні документи (зокрема, заяви та клопотання), виходячи з змісту вимог та прохань сторін за цими процесуальними документами, а не виходячи з назви документа;

а по-друге - формалізм у процесі є позитивним і необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач наполягає на тому, що сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена до стягнення, суттєво більша, ніж вказана відповідачами у відзиві на позов.

Відповідно до ч.6 ст.129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Дійсно, відповідачами відзиві зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 20000грн., а у клопотанні про стягнення витрат ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять суд стягнути з позивача на свою користь 34000грн. без обґрунтування збільшення суми.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що нормами ч.6 ст.129 ГПК України визначено право, а не обов`язок суду відмовити у стягненні перевищеної суми.

Переважна частина доводів як заяви позивача про зменшення витрат на правничу допомогу так і апеляційної скарги на додаткове рішення, зводиться до того, що відповідачами не надано доказів фактичного понесення витрат, які заявлені до стягнення (сплати коштів у сумі 34000грн. адвокату).

Згідно із ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже діючим законодавством України встановлено, що витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона уже сплатила чи їх вона ще має сплатити. Така позиція відображена також у постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, де зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, але за умовою підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (п.1 ч.2 ст. 126 ГПК України).

Зменшення розміру витрат на правничу допомогу за наявності відповідних обставин є правом, а не обов`язком суду; у даній справі відсутні підстави для зменшення витрат ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на правничу допомогу, як на тому наполягає позивач.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Апеляційний господарський суд, визнавши, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката для розподілу між сторонами становить 34000грн., оскільки не підлягав зменшенню за клопотанням позивача, також вважає, що ці витрати покладаються повністю на позивача як пов`язані із розглядом справи, є пропорційними та обґрунтованими, а також є такими, що не можуть бути повністю чи частково покладені на сторону відповідачів за критеріями, визначеними пунктами 3,4 ч.5 ст.129 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у сумі 34000грн.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В процесі апеляційного розгляду справи колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права для виходу за межі доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги відхилені судом апеляційної інстанції, тому додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 11.06.2021р. залишається без змін як ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права відповідно до ст.276 ГПК України.

Керуючись ст.ст.126, 129, 232, 233, 236, 240, 244, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Херсонської області від 11.06.2021р. у справі №923/904/20 залишити без задоволення, а додаткове рішення від 11.06.2021р. залишити без змін.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2022 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко