ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022м. ДніпроСправа № 904/8459/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Тетерятник А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (м. Дніпро)

до комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Марганецької міської ради (м. Марганець, Дніпропетровська область)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» (м. Дніпро)

про стягнення коштів

Представники:

від позивача: Дєлов В.В.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради» звернулось з позовом до комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Марганецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» про стягнення 1611000грн - не повернутих сплачених коштів за договором про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу №1-20 від 25.09.2020, 9628,49грн - інфляційних втрат, 13458,98грн - 3% річних, 70780,66грн - пені.

Також, позивач зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу складають 9000грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії на третю особу №1-20 від 25.09.2020 в частині повної та своєчасної оплати таких послуг.

Відповідач у відзиві на позов просить зменшити розмір основного боргу на 30000грн, у зв`язку зі сплатою.

Також, відповідач звернувся із клопотанням зменшити розмір пені на 100%, 3% річних на 50% та інфляційні втрати на 50% з посиланням на складне фінансове становище.

Третя особа не надала пояснення щодо позову.

Відповідач і третя особа не забезпечили явку представників у судове засідання.

Відповідач звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю представника у судовому засіданні по іншій справі.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача і третьої особи, які була належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 01.02.2022 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2020 між акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» (кредитор), комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Марганецької міської ради (боржник) та комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (виконавець) був укладений договір про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу № 1-20.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, боржник покладає на виконавця виконання свого обов`язку, передбаченого умовами договору про постачання електричної енергії № 3 МГ від 01.03.2005 (надалі за текстом основний договір), укладеного між кредитором та боржником, по оплаті заборгованості з активної електричної енергії у сумі 2 500 000,00 (два мільйони п`ятсот тисяч гривень 00 коп.) за період січень 2018 - лютий 2018 року (частково).

Виконавець зобов`язується здійснити оплату заборгованості боржника перед кредитором, що вказана у п. 1.1 цього договору до 30 вересня 2020 року (п. 1.2 договору № 1-20).

Кредитор зобов`язується зарахувати перераховані виконавцем грошові кошти у якості погашення існуючої заборгованості боржника по оплаті спожитої активної електричної енергії за період січень 2018 - лютий 2018 року (частково) (п. 1.3 договору № 1-20).

Відповідно до пункту 1.5 договору у випадку виконання виконавцем свого обов`язку, встановленого п.п. 1.1, 1.2 цього договору, до виконавця переходять права кредитора в обсязі сплаченої заборгованості (п. 1.5 договору № 1-20).

Згідно з п. 1.6 договору, боржник та виконавець погодили, що у випадку виконання виконавцем свого обов`язку, встановленого п.п. 1.1, 1.2 цього договору, боржник зобов`язаний повернути сплачені виконавцем кошти в наступному порядку:

1) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.03.2021.

2) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 30.04.2021.

3) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.05:2021.

4) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 30.06.2021.

5) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.07.2021.

6) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.08.2021.

7) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 30.09.2021.

8) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.10.2021.

9) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 30.11.2021.

10) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.12.2021.

Відповідно до пункту 2.2 договору грошове зобов`язання боржника перед кредитором за основним договором вважається виконаним в частині суми заборгованості, сплаченої виконавцем відповідно до умов цього договору, з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок кредитора.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з таких підстав.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначалось вище, між сторонами та третьою особою укладено договір про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу.

На виконання умов вказаного договору КП «Дніпроводоканал» на користь акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» були перераховані грошові кошти у розмірі 2500000грн, що підтверджується копією платіжного доручення № від 25.09.2020.

Таким чином, позивачем в повному обсязі були виконані зобов`язання за зазначеним договором.

За умовами укладеного між учасниками процесу договору до позивача в результаті виконання зобов`язання відповідача за договором про постачання електричної енергії від 01.03.2005 № 3 МГ перейшло право вимоги до відповідача про стягнення 25000000грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розрахунки за послуги з постачання технічної води проводяться замовником на підставі акту та рахунку протягом поточного місяця, в повному обсязі, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавець (пункт 4.4 договору).

Комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Марганецької міської ради частково сплачені позивачу грошові кошти на виконання свого зобов`язання за пунктом 1.6 договору і заборгованість складає 1611000грн.

КП «Дніпроводоканал» 25.05.2021 на адресу відповідача направив вимогу від 25.05.2021 вих. № 47/11-14 про сплату заборгованості за договором про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу № 1-20 від 25.09.2020.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України.

Відповідно пункту 3.1 договору за внесення платежів, передбачених п.п. 1.1 цього договору, з порушенням строків, встановлених п.п. 1.2 та п.п. 1.6 цього договору виконавець/боржник сплачує кредитору/виконавцю інфляційні втрати, 3% річних, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в той період, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з розрахунком позивача пеня за період з 01.04.2021 по 06.10.2021 складає 70780,66грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача розмір інфляційних збитків за період з квітня по вересень 2021 року складає 9628,49грн, 3% річних з 01.04.2021 по 06.10.2021 - 13458,98грн.

Заперечення відповідача є необґрунтованим.

Так, комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Марганецької міської ради вказує на часткову сплату боргу в розмірі 30000грн згідно з платіжним дорученням від 05.11.2021 № 3941, а тому позовні вимоги повинні бути зменшені на цю суму.

На думку суду наведене твердження відповідача є безпідставним.

Відповідно до умов договору про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу N 1-20 від 25.09.2020 КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Марганецької міської ради у листопаді 2021 року повинно було сплатити наступний обов`язковий платіж у розмірі 250000грн (період і сума, які не включені позивачем до вимог по даній справі).

В призначенні платежу в платіжному дорученні № 3941 від 05.11.2021 відповідач зазначив «повернення коштів згідно дог. № 1-20 від 25.09.2020 у т. ч. ПДВ-5000,00 грн.».

У зв`язку з відсутністю у призначенні платежу вказівки відповідача за який саме період були сплачені 05.11.2021 кошти у розмірі 30000грн, сума була зарахована позивачем в погашення частини боргу за листопад 2021 року.

Відповідачем не спростовано правомірність такого зарахування.

Суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про зменшення пені на 100% з підстав не віднесення даного випадку до виключних обставин, з якими закон пов`язує зменшення розміру неустойки.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Отже, в момент підписання договору відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до умов договору.

Частина 1 статті 625 ЦК України вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 2 статті 218 ГК України зазначає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Господарський кодекс України у імперативному порядку встановлює, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами (частина 1 статті 229 ГК України).

Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин.

Виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку контрагентів боржника, наявності коштів на рахунках та інш.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, який оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе таке зменшення.

В чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також, слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач фактично обґрунтовує свою заяву стосовно наявності підстав для зменшення неустойки скрутним матеріальним становищем.

В обґрунтування заяви відповідачем надано звіт про фінансові результати (звіт про фінансовий стан) 9 місяців 2021 року.

Однак, відсутність коштів не може бути підставою для звільнення від виконання зобов`язань.

Слід зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Суд враховує, що позивач не отримує прибутку від своєї господарської діяльності; збитки підприємства складають 57323тис.грн, що підтверджується звітом про фінансові результати за 9 місяців 2021 року.

Позивач також перебуває в складному економічному стані і по суті здійснює таку ж діяльність, як і відповідач.

Складне матеріальне становище відповідача не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором.

З тих же підстав суд відмовляє у зменшенні 3% річних на 50%.

Також, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення на 50% інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи вказане клопотання відповідач також посилається на складний фінансовий стан та ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Однак, наведені посилання є необґрунтованими.

У відповідності до приписів статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Інфляційні втрати не є неустойкою і не підлягають зменшенню в зазначеному порядку.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необґрунтованістю.

Судові засідання відкладались неодноразово, в тому числі за клопотанням відповідача і останній не позбавлений права направити в судове засідання іншого представника.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради» до комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Марганецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» про стягнення 1611000грн - не повернутих сплачених коштів за договором про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу №1-20 від 25.09.2020, 9628,49грн - інфляційних втрат, 13458,98грн - 3% річних у розмірі, 70780,66грн пені задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Марганецької міської ради (53400 Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Дніпровська, буд. 2-а, ідентифікаційний код 03340989) на користь комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (49001 м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21-а, ідентифікаційний код 03341грн - не повернутих сплачених коштів за договором про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу №1-20 від 25.09.2020, 9628,49грн - інфляційних втрат, 13458,98грн - 3% річних, 70780,66грн пені, 25573,02грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 11.02.2022.

Суддя В.О. Татарчук