ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розгляд вимог кредитора

"07" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3200/17
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Білинської І.І.

дослідивши матеріали справи

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ

до боржника: Публічного акціонерного товариства „Туристично-Виробнича фірма „Чорне Море (65012, м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59; код ЄДРПОУ 02573556)

про визнання банкрутом

у відкритому судовому засіданні за участю

представників сторін та учасників:

від кредиторів: ТОВ Фінансова Компанія Геліос Колосюк В.А. (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від АТ Міжнародний резервний банк- Алюніна О.О. (приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від представника арбітражного керуючого: Захарко І.І.

від ліквідатора банкрута: арбітражний керуючий Каленіченко С.Г.

Судове засідання 07.02.2022р. проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відповідно до ухвал Господарського суду Одеської області від 04.02.2022р.

Встановив.

Ухвалою підготовчого засідання суду від 07.02.2018р. відкрито провадження у справі №916/3200/17 за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ про визнання банкрутом Публічного акціонерного товариства „Туристично-Виробнича фірма „Чорне Море (далі - АТ „ТВФ „Чорне Море); визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНВЕСТСЕРВІСКОМПАНІ до АТ „ТВФ „Чорне Море в сумі 1 624 000 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника АТ „ТВФ „Чорне Море; розпорядником майна боржника АТ „ТВФ „Чорне Море призначено арбітражного керуючого Каленіченка С.Г. (т. 2 а.с. 33-41).

З метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, 07.02.2018р. здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство АТ „ТВФ „Чорне Море на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет від за № 49187 (т. 2 а.с. 44-45).

Ухвалою попереднього засідання суду від 20.03.2019р. затверджено реєстр вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства „Туристично-Виробнича фірма „Чорне Море з вказівкою розміру вимог та черговості їх задоволення.

Постановою Господарського суду Одеської області від 25.09.2020р. (т.48 а.с.110-124) визнано банкрутом Публічне акціонерне товариство „Туристично-Виробнича фірма „Чорне Море, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Данілова А.І.

Повідомлення про визнання боржника банкрутом опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 28.09.2020р. за № 65283 (т.48 а.с.127)

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2021р.; постанову Господарського суду Одеської області від 25.09.2020р. по справі №916/3200/17 в частині призначення ліквідатором Публічного акціонерного товариства Туристично-Виробнича фірма Чорне Море арбітражного керуючого Данілова А.І. та відхилення кандидатури арбітражного керуючого Каленіченко С.Г. скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, а саме: Ліквідатором Публічного акціонерного товариства Туристично-Виробнича фірма Чорне Море призначити арбітражного керуючого Каленіченко С.Г.

Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду із заявою (вх. №3-797/10 від 6.11.2020р. (т. 56 а.с. 115-120) про визнання кредиторських вимог до АТ „ТВФ „Чорне Море на суму 6 563 539,92 грн., з яких 5 933 615,62 грн. податкового зобов`язання та 629 924,30 грн. пені. Вказана заборгованість складається із сум земельного податку з юридичних осіб 291 131,36 грн., з яких - податкове зобов`язання 262 068 грн., пеня 29 063,38 грн.; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 1 963 918,81 грн., з яких податкове зобов`язання 1 767 566,98 грн. , пеня 196 351,83 грн.; з орендної плати з юридичних осіб 1 910 181,71 грн., з яких податкове зобов`язання 1 743 834,17 грн та 166 351,83 грн. пені; з ПДВ 47 147,87 грн., з яких податкове зобов`язання 42 894,90 грн. та 4 252,97 грн. пені; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 2 342 531,79 грн., з яких податкове зобов`язання 2 108 623,21 грн. та 233 908 грн. пені; з єдиного внеску перерахованого роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності 8 628,38 грн.

ГУ ДПС в Одеській області посилається на наявність податкового боргу банкрута перед бюджетом станом на 1.10.2020р. в результаті самостійного нарахування платником податків за податковими деклараціями, копії яких надано суду та нарахування пені відповідно до положень ст.ст.129, п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14, п.15.1 ст. 15 ПК України.

Ухвалою від 04.06.2021р. (т.56 а.с.224-227) заяву Головне управління ДПС в Одеській області прийнято судом до провадження.

У відзиві на заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Каленіченко С.Г. (т.57 а.с.64-65), до якого додане повідомлення про результати розгляду вимог кредитора, надіслане ГУ ДПС в Одеській області, вимоги визнані у повному обсязі.

АТ Сбербанк надано з суду заперечення стосовно вимог ГУ ДПС в Одеській області (вх. 19517/21 від 21.07.2021) (т. 58 а.с.50-53) та доповнення до заперечень (вх. 24589/21 від 16.09.2021р. (т.59 а.с.69) з додатками (т.59 а.с.70-155), в яких просить відмовити у їх визнанні. Вказує, що скористався як стягувач і іпотекодержатель своїм правом придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна двох об`єктів боржника, 19.01.2018р. майно нежитлові приміщення торговельного комплексу за адресою м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25 та будівлі готельного комплексу за адресою м. Одеса, вул. Рішельевська, 59 оприбутковані на баланс банку, тобто вказане майно вибуло з власності боржника до порушення справи про банкрутство, обов`язок сплати всіх податків на нерухоме майно та на земельну ділянку, на якій це майно розташовано переходить до особи, яка є власником. АТ Сбербанк як власник на зазначене нерухоме майно та земельні ділянки сплачував відповідний податок, про що свідчать платіжні доручення та декларації, ГУ ДПС в Одеській області нараховує податки та інші збори на майне, яке вибуло з 19.01.2018р. з власності боржника. Крім того вважає, що до порушення справи про банкрутство боржником здійснено переплату, її списання на погашення податку щодо майна яке не є власністю боржника є грубим порушенням законодавства, прав боржника та кредиторів. Вказує, що боржник на час відкриття справи про банкрутство не здійснював підприємницьку діяльність, не отримував дохід, виникає питання на які послуги чи на яку реалізацію податкова нараховує ПДВ. Стверджує, що вимоги ГУ ДПІ є некоректними та не відповідають дійсності.

Крім цього, банк посилається на неправомірність нарахування пені під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів .

У поясненнях (вх. 25970/21 від 04.10.2021р.) (т. 60 а.с.62-64) ліквідатор банкрута уточнює, що у зв`язку із запереченнями АТ Сбербанк щодо вимог ГУ ДПС в Одеській області та наданням доказів, які свідчать про сплату податку на земельну ділянку та нерухоме майно (платіжні доручення та податкові декларації), здійсненням подвійного оподаткування, ним подані уточнені декларації з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, у яких зменшено податкове зобов`язання на суму зобов`язань по об`єктам, а саме зменшено суму на 1 270 298,33 грн., з яких 693 252,38 грн. за 2018р. та 777 045,95 грн. за 2019р.

Окрім того, ліквідатор вказує, що заява ГУ ДПС в Одеській області не містить доказів декларування боржником орендної плати за 2020р. (копію податкової декларації № від 04.05.2020р., на яку посилається кредитор), тому вимоги в сумі 142 458,52 грн. також підлягають відхиленню. Таким чином ліквідатор банкрута визнає 4 950 783,07 грн., з яких 3 черга 4 320 858,77 грн.; 6 черга 629 924,30 грн.

Вказана заборгованість складається із заборгованості: з земельного податку з юридичних осіб 291 131,36 грн., з яких - податкове зобов`язання 262 068 грн., пеня 29 063,38 грн.; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 493 620,48 грн., з яких податкове зобов`язання 297 268,65 грн., пеня 196 351,83 грн.; з орендної плати з юридичних осіб 1 767 723,19 грн., з яких податкове зобов`язання 1 601 375,65 грн та 166 347,54 грн. пені; з ПДВ 47 147,87 грн., з яких податкове зобов`язання 42 894,90 грн. та 4252,97 грн. пені; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 2 342 531,79 грн., з яких податкове зобов`язання 2 108 623,21 грн. та 233 908 грн. пені; з єдиного внеску перерахованого роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності 8628,38 грн.

Ліквідатором банкрута надані пояснення до попередніх пояснень (т. 62 а.с. 107-111) (вх. 3058/22 від 02.02.2022р.) стосовно часткового визнання вимог ГУ ДПС в Одеській області.

ГУ ДПС в Одеській області подано до суду відзив на заперечення АТ Сбербанк (вх. 1752/22 (т.62 а.с.82-83), в яких повідомлено про те, що дія мораторію не поширюється на вимоги поточних кредиторів, зобов`язання боржником були нараховані самостійно шляхом подачі податкових декларацій. Посилається на норми п.46.1ст. 46, п.54.1 ст. 54, п.47.1 ст. 47, п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України, вказує, що сума податкового зобов`язання є узгодженою, а відповідно до п.50.1 ст. 50 ПК України платник може надіслати уточнюючий розрахунок та податкової декларації.

ГУ ДПС в Одеській області зверталось до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи (вх. 20.07.2021р. №19484/21) (т.58 а.с.34-35) у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання представника, (вх. 27742/21 від 20.10.2021) з метою повного та всебічного з`ясування обставин зазначених у запереченнях АТ Сбербанк витребування інформації про сплату податків, (вх. 33515/21 від 15.12.2021р. (т.61 а.с.120-121).

Ухвалами від 21.07.2021р. (т.58 а.с.74-76), 20.09.2021р. (т.60 а.с.6-8) , від 3.11.2021р. (т.61 а.с.51-53) , від 13.12.2021р. (т.61 а.с.141-145) відкладався розгляд справи, у тому числі заяви ГУ ДПС в Одеській області .

Розглянувши заяву Головного управління ДПС в Одеській області та матеріали справи, суд встановив.

АТ „ТВФ „Чорне Море самостійно задекларовано наступні податкові зобов`язання по:

земельному податку 262 068,00 грн. (декларації № від 19.02.2018 р. на суму 131 034,00 грн. , № від 14.02.2019 р. на суму 131 034,00 грн. ) (т.56 а.с.157-160, т.62 а.с.112-119);

податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 297 268,65 грн. ( виправлені декларації № від 20.09.2021 р. на суму 140 163,51 грн. за 2018 р. , № від 20.09.2021 р. на суму 157 105,11 грн. за 2019 р.) (т.62 а.с.120-129);

орендній платі з юридичних осіб 1 601 375,65 грн. (декларації № від 04.05.2018 р. на суму 913 383,59 грн. за 2018 р. ; № від 14.02.2019 р. на суму 913 383,59 грн. за 2019 р.) (т.56 а.с.165-168, .62 а.с.130-137);

враховуючи те, що податковим органом заявлено суму податкового зобов`язання меншу від суми задекларованих боржником податкових зобов`язань, встановлено суму орендної плати згідно із заявою кредитора, але за мінусом 142 458,52 грн. (вказана заявником декларація за 2020 р. не була додана до заяви), а отже у розмірі 1 601 375,65 грн.;

податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 42 894,90 грн., (декларації

- № від 20.03.2018 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 19.04.2018 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 19.05.2018 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 18.06.2018 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 03.08.2018 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 20.08.2018 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 20.09.2018 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 18.10.2018 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 19.11.2018 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 19.12.2018 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 18.01.2019 р. на суму 1 968,00 грн.

- № від 19.02.2019 р. на суму 1 938,00 грн.

- № від 18.03.2019 р. на суму 1 938,00 грн.

- № від 17.04.2019 р. на суму 1 938,00 грн.

- № від 17.05.2019 р. на суму 1 938,00 грн.

- № від 19.06.2019 р. на суму 1 938,00 грн.

- № від 18.07.2019 р. на суму 1 923,00 грн.

- № від 19.08.2019 р. на суму 1 923,00 грн.

- № від 18.09.2019 р. на суму 1 893,00 грн.

- № від 17.10.2019 р. на суму 1 893,00 грн.

- № від 19.11.2019 р. на суму 1 893,00 грн.

- № від 18.12.2019 р. на суму 1 893,00 грн.

- № від 17.01.2020 р. на суму 1 893,00 грн. (т.56 а.с.169-190, т.62 а.с.138-149, т 63 а.с.1-101) всього боржником задекларовано зобов`язань із строком оплати в межах процедури розпорядження майном на суму 44 649,00 грн. Таким чином, оскільки податковим органом заявлено суму податкового зобов`язання меншу від суми задекларованих боржником податкових зобов`язань, а відомості про наявну переплату станом на 07.02.2018 р. суду не надані, встановлено суму зобов`язання у розмірі 42 894,90 грн.;

податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості -2 108 623,21 грн. (№ від 19.02.2019 р. на суму 994 230,53 грн.; № від 13.02.2019 р. на суму 1 114 392,68 грн.) (т.56 а.с.191-192, т.63 а.с.102-105);

єдиному внеску, нарахованому роботодавцями на суми: заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ; допомоги по тимчасовій непрацездатності 8628,38 грн. (звіти про суму нарахування заробітної плати

- № від 10.01.2019 р. на суму 542,17 грн.

- № від 18.02.2019 р. на суму 4897,62 грн.;

- № від 19.03.2019 р. на суму 403,68 грн.;

- № від 10.04.2019 р. на суму 288,86 грн.;

- № від 16.05.2019 р. на суму 288,86 грн.;

- № від 19.06.2019 р. на суму 288,86 грн.;

- № від 18.07.2019 р. на суму 288,86 грн.;

- № від 16.08.2019 р. на суму 288,86 грн.;

- № від 18.09.2019 р. на суму 288,86 грн.;

- № від 17.10.2019 р. на суму 288,86 грн.;

- № від 15.11.2019 р. на суму 288,86 грн.;

- № від 17.12.2019 р. на суму 288,86 грн.;

- № від 15.01.2020 р. на суму 288,86 грн.) (т.56 а.с. 144-156, т.63 а.с.106-157).

Крім того, нараховано штрафні санкції із земельного податку- 29 063,38 грн. - штрафна санкція (шоста черга); податок на нерухомість 196 351,83 грн. орендної плати 166 347,54 грн., ПДВ 4 252,97 грн. , податку на нерухомість 233 908,37 грн., про що свідчить відомості інтегрованих карток платника податків (т.56 а.с.126-143).

Таким чином, загальна сума вимог Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, які підтверджені у встановленому законом порядку складає 4 950 783,07 грн. 4 320 858,77 грн. податкових зобов`язань 629 924,30 грн. пені, з яких заборгованість з земельного податку з юридичних осіб 291 131,36 грн., з яких - податкове зобов`язання 262 068 грн., пеня 29 063,38 грн.; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 493 620,48 грн., з яких податкове зобов`язання 297 268,65 грн., пеня 196 351,83 грн.; з орендної плати з юридичних осіб 1 767 723,19 грн., з яких податкове зобов`язання 1 601 375,65 грн та 166 347,54 грн. пені; з ПДВ 47 147,87 грн., з яких податкове зобов`язання 42 894,90 грн. та 4252, 97 грн. пені; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 2 342 531,79 грн., з яких податкове зобов`язання 2 108 623,21 грн. та 233 908 грн. пені; з єдиного внеску перерахованого роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності 8 628,38 грн.

Ч. 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

З 21.10.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошове зобов`язання згідно абз. 4 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ч.4 ст. 60 Кодексу У ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Аналіз норм Кодексу України з процедур банкрутства свідчить про те, що вимоги поточних кредиторів розглядаються у порядку визначеному для розгляду вимог конкурсних кредиторів.

Ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ч. 2 ст. 76 ГПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд в силу наведених вище норм з`ясовує правову природу таких вимог, надає правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевіряє дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановлює наявність підстав для їх визнання.

Особливістю провадження у справах про банкрутство є те, що в межах цього провадження суди розглядають багато різних спорів, щодо яких законодавцем визначено окремі процедури та особливості їх розгляду в межах єдиної процедури банкрутства. Одним з різновидів таких спорів є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора, який оспорюється боржником або іншим кредитором боржника. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що їх підтверджують. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.

Суд встановив, що заявлені податковим органом вимоги, складаються з податкових зобов`язань, визначених платником самостійно після порушення провадження у справі про банкрутство ( 07.02.2018р.), та є поточними вимогами.

Податковий Кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 14.1.39 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 14.1.156 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

П. 15.1. ст. 15 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

П .46.1. ст.46 ПК України передбачає податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (п.п.49.8 ПК України).

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (п.п.49.9 п.49 ПК України).

П.54.1 ст. 54 ПК України встановлено визначення сум податкових та грошових зобов`язань, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

П.50.1 ст.50 ПК України передбачає, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п.п. 129.1.1. п.129.1 ст.120 ПК України нарахування пені розпочинається:

при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до п.п.129.3.3 п.129.3 ст. 129 ПКУ нарахування пені закінчується (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2, 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті):

у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України)

Правилами наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 07.04.2016 року № 422 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.05.2016 року за № 751/28881 передбачено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами; (п.1 Розділ І. Загальні положення).

ІКП відкриваються автоматично кожному платнику у разі: нарахування сум грошових зобов`язань і пені з податків, зборів та сум єдиного внеску, самостійно визначених платником (за фактом надходження податкових декларацій, розрахунків, уточнюючих розрахунків) (п. 2 ч. 1 "Порядок ведення інтегрованої картки платника", розділ ІI. "Інтегрована картка платника").

Таким чином, нарахування пені здійснюється в автоматичному режимі та пов`язано з фактом несплати у встановлений строк суми самостійно узгодженого зобов`язання.

На час порушення провадження у справі про банкрутство АТ ТВФ Чорне море діяв Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

За положеннями ч.1 ст. 19 цього Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Ч. 3 ст. 19 вказаного Закону передбачено що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

З 21.10.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Ч.1 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Ч.3 ст. 41 Кодексу протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. Ч.5 ст. 41 вказує, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Таким чином, загальна сума вимог Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, які підтверджені у встановленому законом порядку складає 4 950 783,07 грн., підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 3 черга 4 320 858,77 грн.; 6 черга 629 924,30 грн., з яких заборгованість з земельного податку з юридичних осіб 291 131,36 грн., з яких - податкове зобов`язання 262 068 грн., пеня 29 063,38 грн.; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 493 620,48 грн., з яких податкове зобов`язання 297 268,65 грн., пеня 196 351,83 грн.; з орендної плати з юридичних осіб 1 767 723,19 грн., з яких податкове зобов`язання 1 601 375,65 грн. та 166 347,54 грн. пені; з ПДВ 47 147,87 грн., з яких податкове зобов`язання 42 894,90 грн. та 4252, 97 грн. пені; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 2 342 531,79 грн., з яких податкове зобов`язання 2 108 623, 21 грн. та 233 908 грн. пені; з єдиного внеску перерахованого роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності 8628, 38 грн.

Заперечення АТ Сбербанк щодо заявлених вимог не заслуговують на увагу суду, оскільки факт наявності узгоджених податкових зобов`язань боржника підтверджений у порядку визначеному податковим законодавством та не спростований.

Твердження АТ Сбербанк про неправомірність нарахування пені на поточні вимоги кредитора не ґрунтуються на нормах законодавства, оскільки на поточні вимоги не поширюється дія мораторію, відповідно відсутня заборона на нарахування штрафних санкцій, тому не приймаються судом до уваги.

Виходячи з вимог Кодексу України з процедур банкрутства у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. За результатами дослідження наданих сторонами письмових доказів, встановив наявність поточних вимог кредитора та визнає їх частково сумі 4 950 783,07 грн. , з яких 4 320 858,77 грн. податкових зобов`язань, які підлягають задоволенню в третю чергу та 629 924 30 грн. пені із задоволенням в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Керуючись ст. ст. 1, 45 Кодексу України з процедур банкрутства , ст. 234 Господарського процесуального кодексу України суд

У Х В А Л И В:

Визнати частково поточні грошові вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до Публічного акціонерного товариства „Туристично-Виробнича фірма „Чорне Море (65012, м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59; ) в сумі 4 950 783,07 грн., з яких 4 320 858,77 грн. податкових зобов`язань, які підлягають задоволенню в третю чергу та 629 924 30 грн. пені із задоволенням в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Ухвала набирає законної сили 07 лютого 2022р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено та підписано 14 лютого 2022 р.

Суддя Л.І. Грабован