ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
09.02.2022 Справа № 905/1327/21
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сковородіної О.М., судді Зекунова Е.В., судді Курило Г.Є.,
секретар судового засідання Лукашенко В.Є.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНСОЛ Україна» б/н від 24.01.2022 про розподіл судових витрат № 1
про стягнення 2 000 509,64 грн.
представники сторін:
від позивача: не з`явились;
від відповідача: не з`явились.
У провадженні судової колегії у складі: головуючого судді Сковородіної О.М., судді Устимової А.М., судді Зекунова знаходилась справа №905/1327/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" до Комунального виробничого підприємства "Краматорський водоканал"про стягнення 2 000 509,64 грн.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.01.2022 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" до Комунального виробничого підприємства "Краматорський водоканал" про стягнення 2 000 509,64 грн. задоволено повністю
Відповідач заперечував проти заяви про розподіл судових витрат з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до закінчення судових дебатів із заявою про подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; вважає, що докази на підтвердження розміру судових витрат могли бути подані до суду вчасно, оскільки існували до винесення рішення у справи. Вказує на неспіврозмірність, необґрунтованість судових витрат, недотримання критеріїв фактичності та неминучості.
Ухвалою господарського суду від 28.01.2022 справу прийнято до колегіального розгляду у складі головуючого судді Сковородіної О.М., судді Зекунова Е.В., судді Курило Г.Є. призначено розгляд вказаної заяви на 09.02.2022 о 15:30 год.

Судове засідання, призначене на 09.02.2022 у режимі відеоконференції за участі представниці відповідача, не відбулось з огляду на технічну неможливість проведення засідання через відсутність з`єднання, яка виникла у Господарському суді Донецької області.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви позивача про поновлення процесуального строку на звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат та подачі доказів та поновлює відповідний строк.
Розглянувши матеріали заяви та справи у повному обсязі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.ч. 3 та 4 наведеної статті додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до положень ст.ст. 123, 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
У ст. 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадів надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно ч. 4 ст. 124 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 124 ГПК України).
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Верховний Суд дотримується позиції, що необхідною умовою для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують здійснення таких витрат учасником справи (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №19/64/2012/5003, від 05.02.2019 у справі №906/194/18).
Отже, на підтвердження здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, докази здійснення таких витрат, як уже сплачених стороною, так і тих, що тільки мають бути сплачені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, згідно з абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України докази на підтвердження розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Стаття 221 ГПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.
12.07.2021 до господарського суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНСОЛ Україна» до Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал» про стягнення 1 284 045,17 грн. На виконання приписів ст.ст. 124, 162 ГПК України, представником позивача зазначений попередній орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу, які останній поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 200 000,00 грн. Будь-яких інших документів, як-то договору про надання правової допомоги, до позовної заяви не долучено.
У свою чергу, до наданої представником позивача заяви про розподіл судових витрат додані:
- додаткова угода №01/05-21 від 01.05.2021 до Договору про надання правової допомоги № 21/09-18 від 21.09.2018, (далі Додаткова угода), укладена між Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма Ешберрі Стоун» (Фірма) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» (Клієнт), підписана уповноваженими сторонами та скріплена печатками;
- акт приймання-передачі послуг № 1 від 10.01.2022 до Договору про надання правової допомоги № 21/09-18 від 21.09.2018 (далі Акт приймання-передачі), підписаний та скріплений печатками сторін;
- платіжне доручення № 241 від 13.01.2022 на суму 200 000,00 грн.
Господарський суд одразу зазначає, що договору про надання правової допомоги №21/09-18 від 21.09.2018 позивачем надано не було, як слід, розгляду та оцінці підлягає Додаткова угода, як правочин, що регулює відносини між сторонами.
Відповідно до п. 1 Додаткової угоди враховуючи необхідність залучення Фірми для вирішення господарського спору зі стягнення грошових коштів з Комунального виробничого підприємства «Краматорський водоканал», сторони погодили наступну фіксовану вартість послуг Фірми для розрахунку гонорару:
- консультування щодо досудового врегулювання спору 5 000,00 грн. 1 година;
- аналіз ситуації стосовно споживання електричної енергії, аналіз відповідного законодавства 15 000,00 грн. 3 години;
- опрацювання судової практики з аналогічних спорів 25 000,00 грн. 5 годин;
- аналіз поточної практики Верховного Суду в аналогічних спорах 25 000,00 грн. 5 годин;
- підготовка та направлення адвокатських запитів для формування доказової бази у справі 25 000,00 грн. 5 годин;
- підготовка позовної заяви 50 000,00 грн. 10 годин;
- підготовка відповіді на відзив 5 000,00 грн. 1 година;
- юридичне представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Донецької області 50 000,00 грн. 10 годин.
Загальна вартість послуг 200 000,00 грн.
На виконання п. 2 Додаткової угоди, сторонами без зауважень підписаний Акт приймання-передачі на суму 200 000,00 грн. та позивачем перераховані грошові кошти Адвокатському об`єднанню «Юридична фірма Ешберрі Стоун» у розмірі 200 000,00 грн., за послуги:
- консультування щодо досудового врегулювання спору 5 000,00 грн. 1 година;
- аналіз ситуації стосовно споживання електричної енергії, аналіз відповідного законодавства 25 000,00 грн. 5 годин;
- опрацювання судової практики з аналогічних спорів 25 000,00 грн. 5 годин;
- аналіз поточної практики Верховного Суду в аналогічних спорах 12 500,00 грн. 2,5 годин;
- підготовка та направлення 10 (десяти) адвокатських запитів для формування доказової бази у справі 25 000,00 грн. 5 годин;
- підготовка позовної заяви 50 000,00 грн. 10 годин;;
- підготовка 5 (п`яти клопотань) про витребування доказів 12 500,00 грн. 5 2,5 годин;
- підготовка відповіді на відзив 5 000,00 грн. 1 година;
- підготовка 2 (двох) заяв про уточнення позовних вимог, враховуючи ринкову ціну електричної енергії 10 000,00 грн. 2 години;
- підготовка заперечень на клопотання відповідача та заперечень на додаткові пояснення відповідача 10 000,00 грн. 5 години;
- підготовка додаткових пояснень щодо позову 5 000,00 грн. 1 година;
- юридичне представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Донецької області 15 000,00 грн. 3 години;

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Проаналізувавши заперечення відповідача, господарський суд зазначає, що за своїм змістом такі заперечення фактично є заявою про зменшення судових витрат, оскільки відповідач наголошує на неспіврозмірнсті витрат, а отже, між іншим, не погоджується з їх розміром, ставлячи його під сумнів.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 у справі №826/1216/16).
Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України).
Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Дослідивши положення Додаткової угоди в частині переліку послуг, які складають адвокатську винагороду та фактично надані послуги, визначені актом приймання передачі, судом встановлено, що такі види послуг як: підготовка 5 (п`яти клопотань) про витребування доказів, підготовка 2 (двох) заяв про уточнення позовних вимог, підготовка заперечень на клопотання відповідача та заперечень на додаткові пояснення відповідача, підготовка додаткових пояснень щодо позову не є предметом Додаткової угоди.
У постанові від 22.12.2018 у справі № 826/856/18 Верховний Суд вказав, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі.
Враховуючи те, що позивачем та адвокатським об`єднанням в Додатковій угоді визначено саме конкретний перелік послуг, господарський суд відмовляє у стягненні судових витрат у розмірі 37 500,00 грн., зважаючи на те, що послуги (вказані за тестом вище), за які нараховуються такі витрати, не є предметом Додаткової угоди.

Беручи до уваги принцип співмірності, слід зазначити, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Суд зазначає, що витрати на підготовку заяв по суті справи (позовних заяв, відзивів, відповідей на відзиви, заперечень, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву), як правило, підлягають відшкодуванню, оскільки вони відповідають критерію необхідності (їх надання вимагається згідно з процесуальним законом). У той же час, витрати на аналіз законодавства, судової практики, підготовку додаткових пояснень чи інших процесуальних документів, які не є заявами по суті справи, і вчинення (виконання) яких не вимагається, згідно з процесуальним законом, не є обов`язковими для відшкодування у кожному без винятку випадку, проте можуть бути відшкодовані, якщо ця робота вплинула на розгляд справи.
Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку процесуальних документів, є явно неспівмірними із складністю виконаних адвокатом робіт.
Оцінюючи співмірність розміру здійснених стороною витрат із часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, суди враховують витрачений адвокатом час на виконання конкретного виду робіт.
За змістом наданих послуг, встановлених Додатковою угодою, вбачається, що адвокатським об`єднанням здійснювалось консультування позивача щодо досудового врегулювання спору, разом з цим, у самій позовній заяві останнім зазначалось, що жодних заходів досудового врегулювання спору не вживалось, що вказує на недоведеність надання таких послуг, які, як слід, відшкодуванню не підлягають.
Також, на думку суду, поза межами доведення необхідності залишилась послуга з аналізу ситуації стосовно споживання електричної енергії як така, що пов`язана з предметом спору. Тим більше, не обґрунтовано яким чином такий аналіз охоплюється саме правовою допомогою як фаховою у сфері правознавства (правозастосування).
Також, господарським судом вбачається що такі види послуг як аналіз відповідного законодавства, опрацювання судової практики з аналогічних спорів, у тому числі практики Верховного Суду в аналогічних спорах за своїм фактичним змістом є тотожними та взагалі охоплюються діями з підготовки позовної заяви, оскільки така підготовка не є виключно складання (друкуванням) тексту позову.
Частковому задоволенню підлягають витрати з підготовки та направлення адвокатських запитів для формування доказової бази у справі, оскільки господарським судом встановлена що матеріали справи містять 6 адвокатських запитів (5 адвокатських запитів та одна відповідь на адвокатський запит, що підтверджує існування такого запиту), у той же час позивач у акті приймання-передачі вказує, що таких запитів було 10.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зменшити витрати з підготовки та направлення адвокатських запитів до 15 000,00 грн.
Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи беручи до уваги принцип співмірності та обґрунтованості витрат, задоволенню підлягають наступні витрати на професійну правничу допомогу:
- підготовка та направлення 6 адвокатських запитів для формування доказової бази у справі 15 000,00 грн.;
- підготовка позовної заяви (що включає аналіз відповідного законодавства, опрацювання судової практики з аналогічних спорів, у тому числі практики Верховного Суду) 50 000,00 грн.
- підготовка відповіді на відзив 5 000,00 грн.;
- юридичне представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Донецької області 15 000,00 грн.
З врахуванням вищевказаного, заява Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНСОЛ Україна б/н від 24.01.2022 про розподіл судових витрат № 1 підлягає частковому задоволенню у розмірі 85 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНСОЛ Україна б/н від 24.01.2022 про розподіл судових витрат № 1 задовольнити частково у розмірі 85 000,00 грн.
В іншій частині клопотання відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
У судовому засіданні 09.02.2022 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2022.
Згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи у порядку та строки передбаченими ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Головуючий суддя О.М. Сковородіна

Суддя Е.В. Зекунов
Суддя Г.Є. Курило