РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 м. КиївСправа № 915/1208/20

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ГАРАНТ ГРУП";

до відповідача-1: ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДФС У МИКОЛАЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ;

до відповідача-2: ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ;

про: стягнення 5.052.020,00 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Раєвський П.А.

Представники:

позивача: Шапошник Р.Ф.;

відповідача-1: не з`явилися;

відповідача-2: не з`явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ГАРАНТ ГРУП" звернулося до господарського суду Миколаївської області із позовом до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДФС У МИКОЛАЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ та ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ про стягнення 5.052.020,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок неправомірних дій орану досудового розслідування, в рамках кримінального провадження, у вигляді вилучення майна та прийняття незаконного рішення про передачу його на реалізацію, позивач зазнав збитків, які заявлені до стягнення в даному спорі.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 915/1208/20 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку (за правилами) загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.10.2020 справу № 915/1208/20 передано на розгляд до господарського суду м. Києва з тих підстав, що відповідач-2 є центральним органом виконавчої влади.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.03.2021 № 915/1208/20 здійснено заміну відповідача-1 з ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДФС У МИКОЛАЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ на ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДПС У МИКОЛАЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.04.2021 провадження у справі № 915/1208/20 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 ухвалу господарського суду м. Києва від 08.04.2021 у справі № 915/1208/20 скасовано, справу № 915/1208/20 направлено до господарського суду м. Києва для продовження розгляду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.09.2021 справу № 915/1208/20 прийнято до провадження судді Балац С.В. та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 27.09.2021.

Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням правомірності вчинених дій органами досудового розслідування в рамках кримінального провадження з урахування ознак фіктивності контрагента позивача, а також правомірності реалізації товару, враховуючи його швидке псування (знищення) при тривалому неспеціалізованому зберіганні.

Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням відсутності відповідачем-2 жодних прав та інтересів позивача.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про заміну ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДПС У МИКОЛАЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ на ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДФС У МИКОЛАЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ.

В підготовчих засіданнях 27.09.2021 та 01.11.2021 суд на місці, зокрема, ухвалив: відкласти підготовчі засідання на 01.11.2021 та на 15.11.2021 відповідно.

В підготовчому засіданні 15.11.2021 оголошено перерву до 06.12.2021.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.12.2021 № 915/1208/20 здійснено заміну відповідача-1 - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДПС У МИКОЛАЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ на ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДФС У МИКОЛАЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ з підстав, викладених у вказаній ухвалі.

В підготовчому засіданні 06.12.2021 суд на місці, зокрема, ухвалив: відкласти підготовче засідання на 17.01.2022.

В підготовчому засіданні 17.01.2022 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 31.01.2022.

В судовому засіданні 31.01.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи уповноваженого представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як покупцем, та товариством з обмеженою відповідальністю "СТОУН АЛЬЯНС", як постачальником укладено договір поставки від 18.01.2017 № 18/01-17-П, відповідно до предмету якого постачальник зобов`язується передати у власність позивача кукурудзу українського походження, урожаю 2016.

Актами приймання-передачі від 20.01.2017 позивач отримав кукурудзу українського походження, урожаю 2016 в кількості, зокрема, 1.300 тон (далі - Товар)

Між позивачем, як комітентом, та товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛІС ГРУП", як комісіонером, укладено договір комісії від 19.01.2017 № 25, відповідно до предмету якого комісіонер зобов`язується за дорученням позивача укласти від власного імені, але за рахунок позивача договір купівлі-продажу Товару.

Актами приймання-передачі від 23.01.2017 позивач передав, а товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛІС ГРУП" отримало Товар.

В подальшому, Товар перевезений до складських приміщень, за адресою: м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.02.2017 у справі № 490/947/17, в рамках кримінального провадження від 30.01.2017 № 0000012, надано дозвіл на проведення обшуку складських приміщень, за адресою: м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.02.2017 у справі № 490/947/17-к, в рамках кримінального провадження від 30.01.2017 № 0000012, накладено арешт, зокрема, на Товар.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.03.2017 у справі № 490/1093/17, в рамках кримінального провадження від 30.01.2017 № 0000012, Товар передано торгівельному підприємству для реалізації.

Позивач стверджує, що внаслідок неправомірних дій органу досудового розслідування, у вигляді вилучення Товару позивача та прийняття незаконного рішення про передачу його на реалізацію, позивач зазнав збитків, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення грошових коштів в сумі 5.052.020,00 грн. у вигляді майнової шкоди.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Приписами статті 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Приписами частини 4 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.08.2017 у справі № 916/1238/17, яке набрало законної сили, зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛІС ГРУП" здійснити повернення у володіння позивача Товар (кукурудзу українського походження урожаю 2016 у кількості 1300 тон), переданого для реалізації відповідно до договору комісії від 19.01.2017 № 25, укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛІС ГРУП".

Тобто, фактично існує рішення суду, яке набрало законної сили, відповідно до якого присуджено повернути на користь позивача майно (Товар), вартість якого, за розрахунками позивача, заявлена останнім до стягнення у даному спорі у вигляді майнової шкоди.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спір у даному спорі фактично виник внаслідок реалізації майна (Товару) позивача, яке присуджено до стягнення на користь останнього рішенням суду, яке набрало законної сили та яке позивач не позбавлений права виконати.

Більш того, позивач не позбавлений права на встановлення чи зміну способу або порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 07.08.2017 у справі № 916/1238/17, в порядку, встановленому процесуальним законом.

Таким чином, позивачем не доведено факту заподіяння саме йому збитків, що виключає можливість задоволення позову.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09 лютого 2022 року

Суддя С.В. Балац