РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2022Справа № 910/21400/21
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» (04209, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГЕРОЇВ ДНІПРА, будинок 32А)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» (01010, місто Київ, вул.Мазепи Івана, будинок 4/6) стягнення заборгованості у розмірі 153 252 грн. 00 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 153 252 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором про відступлення права вимоги б/н від 10.12.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року відкрито провадження у справі № 910/21400/21, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 29.12.2021 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 10.01.2022 року уповноваженій особі Позивача ухвали суду, поверненням на адресу суду поштового конверту, у зв`язку з відсутністю адресата, надісланого на адресу Відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» є 01010, місто Київ, вул.Мазепи Івана, будинок 4/6.

Суд зазначає, що Ухвала Господарського суду міста Києва у справі №910/21400/21 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

14.02.2018 року між Державним публічним акціонерним товариством «Будівельна компанія «Укрбуд» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» (Підрядник) було укладено Договір на монтаж і пусконалагоджування ліфтів №6, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник бере на себе виконання комплексу робіт по встановленню і здачі 2 ліфтів на об`єкті замовника за адресою: м. Київ, вул. Кольцова, 7-а, ЖК «Пектораль». (а.с.9-11)

01.11.2017 року між Державним публічним акціонерним товариством «Будівельна компанія «Укрбуд» (Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» (Замовник) було укладено Договір про поставку, монтаж і пусконалагоджування ліфтів №01-11-2017, згідно з умовами якого Підрядник зобов`язується поставити обладнання, визначене у додатку №2 до цього договору, у строки згідно графіку поставки на об`єкт Замовника, а також змонтувати це обладнання та виконати його пусконалагоджування. (а.с.16-19)

10.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» (Сторона-1), Державним публічним акціонерним товариством «Будівельна компанія «Укрбуд» (Сторона-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» (Сторона-3) було укладено Договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов якого укладенням цього Договору:

1.1. Сторона-1 і Сторона-2 підтверджують, що Стороні-2 належить право вимоги до Сторони-1 про сплату коштів за роботи, виконані Стороною-2 та прийняті Стороною-1 відповідно до Договору від 01.11.2017 р. № 01-11-2017 на поставку, монтаж і пусконалагоджування ліфтів (далі - Договір № 01-11-2017), в тому числі, але не виключно, в сумі 118 807,36 грн. з ПДВ. Право вимоги Сторони-2 до Сторони-1 про сплату коштів в сумі 118 807,36 грн. з ПДВ підтверджується трьома актами приймання виконаних будівельних робіт б/н від 31.10.2019 на загальну суму 463 663,26 грн. з ПДВ.

1.2. Сторона-2 і Сторона-3 підтверджують, що Стороні-3 належить право вимоги до Сторони-2 про сплату коштів в сумі 153 252,00 грн. з ПДВ за роботи, виконані Стороною-3 та прийняті Стороною-2 відповідно до договору від 14.02.2018 р. № 6. Право вимоги Сторони-3 до Сторони-2 підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 31.10.2019. (а.с.7-8)

Згідно з п.2 Договору Сторона-2 передає, Сторона-3 приймає право вимоги Сторони-2 до Сторони-1 про сплату коштів в сумі 118807,36 грн. з ПДВ за роботи, виконані Стороною-2 та прийняті Стороною-1 відповідно до Договору №01-11-2017.

У п.3 Договору зазначено, що визначене в цьому Договорі право вимоги Сторони-2 до Сторони-1 передається Стороні-3, а Сторона-3 приймає як виконання Стороною-2 перед Стороною-3 грошового зобов`язання по сплаті коштів в сумі 118 807,36 грн. з ПДВ за роботи, що виконані відповідно до Договору №6.

У зв`язку з цим, Сторона-2 і Сторона-3 визначають, що після відступлення Стороною-2 на користь Сторони-3 права вимоги до Сторони-1 про сплату коштів в сумі 118807,36 грн. з ПДВ за роботи, що виконані відповідно до Договору № 01-11-2017:

- сума грошових зобов`язань Сторони-2 перед Стороною-3 по оплаті робіт за Договором №6 зменшується і становить 34 444,64 грн. з ПДВ;

- Сторона-3 не має права вимагати від Сторони-2 виконання грошових зобов`язань за Договором № 6 повторно чи у інший спосіб в частині суми коштів в розмірі 118 807,36 грн. з ПДВ, що були відступлені згідно умов цього Договору про відступлення права вимоги Стороною-2 на користь Сторони-3 в рахунок виконання грошового зобов`язання за Договором № 6.

Згідно з п.4 Договору підписанням цього Договору про відступлення права вимоги:

Сторона-1 надає згоду на передачу Стороною-2 Стороні-3 права вимоги, визначеної в підпункті 1.1 пункту 1 Договору про відступлення права вимоги, та визнає Сторону-3 належним кредитором в грошовому зобов`язанні про сплату коштів в сумі 153 252,00 грн. з ПДВ за роботи, що виконані згідно з Актами відповідно до Договору № 01-11-2017.

Сторона-3 підтверджує отримання від Сторони-2 всіх документів, в тому числі Актів, та інформації, що підтверджують право вимоги Сторони-2 до Сторони-1, визначеної в підпункті 1.1 пункту 1 Договору про відступлення права вимоги.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами визначених ним зобов`язань. (п.7 Договору)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив оплату заборгованості у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» перед Позивачем становить 153 252 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про відступлення права вимоги б/н від 10.12.2019 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» (Сторона-1), Державним публічним акціонерним товариством «Будівельна компанія «Укрбуд» (Сторона-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» (Сторона-3) було укладено Договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов якого укладенням цього Договору:

1.1. Сторона-1 і Сторона-2 підтверджують, що Стороні-2 належить право вимоги до Сторони-1 про сплату коштів за роботи, виконані Стороною-2 та прийняті Стороною-1 відповідно до Договору від 01.11.2017 р. № 01-11-2017 на поставку, монтаж і пусконалагоджування ліфтів (далі - Договір № 01-11-2017), в тому числі, але не виключно, в сумі 118 807,36 грн. з ПДВ. Право вимоги Сторони-2 до Сторони-1 про сплату коштів в сумі 118 807,36 грн. з ПДВ підтверджується трьома актами приймання виконаних будівельних робіт б/н від 31.10.2019 на загальну суму 463 663,26 грн. з ПДВ.

1.2. Сторона-2 і Сторона-3 підтверджують, що Стороні-3 належить право вимоги до Сторони-2 про сплату коштів в сумі 153 252,00 грн. з ПДВ за роботи, виконані Стороною-3 та прийняті Стороною-2 відповідно до договору від 14.02.2018 р. № 6. Право вимоги Сторони-3 до Сторони-2 підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 31.10.2019. (а.с.7-8)

Згідно з п.4 Договору підписанням цього Договору про відступлення права вимоги:

Сторона-1 надає згоду на передачу Стороною-2 Стороні-3 права вимоги, визначеної в підпункті 1.1 пункту 1 Договору про відступлення права вимоги, та визнає Сторону-3 належним кредитором в грошовому зобов`язанні про сплату коштів в сумі 153 252,00 грн. з ПДВ за роботи, що виконані згідно з Актами відповідно до Договору № 01-11-2017.

Сторона-3 підтверджує отримання від Сторони-2 всіх документів, в тому числі Актів, та інформації, що підтверджують право вимоги Сторони-2 до Сторони-1, визначеної в підпункті 1.1 пункту 1 Договору про відступлення права вимоги.

Статтею 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання цілком і повністю зберігається, а відбувається зміна лише суб`єктивного складу кредиторів.

З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що на підставі Договору про відступлення права вимоги б/н від 10.12.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» набуло право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» у розмірі 153 252 грн. 00 коп.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» за Договором про відступлення права вимоги б/н від 10.12.2019 року становить 153 252 грн. 00 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» в розмірі 153 252 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив сплату грошових коштів у повному розмірі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 153 252 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 153 252 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУД-ПЛЮС» (01010, місто Київ, вул.Мазепи Івана, будинок 4/6, Ідентифікаційний код юридичної особи 36590344) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІФТ МОНТАЖ СЕРВІС ГРУП» (04209, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГЕРОЇВ ДНІПРА, будинок 32А, Ідентифікаційний код юридичної особи 39718573) заборгованість у розмірі 153 252 (сто п`ятдесят три тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 14 лютого 2022 року.

Суддя О.В. Чинчин