РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.02.2022Справа № 910/19390/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 115 524, 74 грн,

Суддя Я.А. Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі-відповідач) про стягнення суми нестачі вантажу в розмірі 115 524, 74 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 920 Цивільного кодексу України, ст. 12, 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 110, 113-115, 129 Статуту залізниць України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо забезпечення схоронності вантажу (вугілля кам`яного) при перевезенні за залізничними накладними: №№49926793, 49919996, 49914039, 49900566, 49897853, 49893480, 48385017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 відкрито провадження в справі № 910/19390/21 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

20.12.2021 від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та, зокрема, зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вартості відправленого вантажу. Окрім цього, вказує про необґрунтованість вимог щодо забезпечення схоронності вантажу в вагоні №56176050, що перевозився за накладною №49893480, оскільки саме позивач здійснив недовантаження цього вагону, в зв`язку з чим АТ «Укрзалізниця» звернулася до Господарського суду Донецької області суду із відповідним позовом до ТОВ «ДТЕК Курахівська теплова електрична станція» за яким відкрито провадження в справі №905/1981/21 про стягнення суми штрафу в розмірі 82 565,00 грн за неправильне зазначення маси.

Також 20.12.2021 представником відповідача подано клопотання про витребування в позивача доказів, а саме: посвідчень про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результатів лабораторій, які відповідають типовій формі УПД-35 «Посвідчення про якість» та в позивача і Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" оригіналів із усіма додатками договору від 27.01.2016 №1-1-2016/006, що підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу за залізничними накладними №№49893480, 49914039, 48385017, 49897853, 49919996, 49926793, 49900566, платіжних доручень або інших фінансових документів, що підтверджують оплату АТ ДТЕК «Західенерго» вартості поставленого вугілля за вказаними залізничними накладними, а також інформації щодо виробника спірної вугільної продукції, а в разі, якщо виробником даної продукції, що перевозилась за вказаними залізничними накладними, є відмінна від позивача особа - докази придбання даної продукції (договори, специфікації, рахунки, платіжні доручення на оплату таких рахунків тощо) з наданням правовстановлюючих документів за «ланцюжком» від виробника.

05.01.2022 від представника позивача надійшло письмове підтвердження, що станом на 28.12.201 ціна позову не змінилася.

19.01.2022 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи листа АТ «ДТЕК Західенерго» від 10.12.2021 №82/1298.

Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, суд відмовляє в його задоволенні з наступних підстав.

По-перше, в частині витребування оригіналу договору від 27.01.2016 №1-1-2016/006, із усіма додатками, суд зазначає, що відповідачем не наведено та не обґрунтовано підстав, які викликають сумнів щодо достовірності копій вказаних документів, які долучені ним до клопотання і не зазначено обставин відносно необхідності витребування саме оригіналів вказаних документів.

По-друге, зважаючи на наявність в матеріалах справи оригіналів залізничних накладних №№49926793, 49919996, 49914039, 49900566, 49897853, 49893480, 48385017, відсутні підстави для витребування документів, що підтверджують кількість відправленого вантажу, адже кількість прийнятого відповідачем до перевезення вантажу вказана безпосередньо в зазначених залізничних накладних.

По-третє, за приписами ст. 115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні довідки відправника про вартість вантажу (вугільної продукції). При цьому, Статут залізниць України не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу. Крім того, суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, тоді як здійснення оплати за поставку спірного вантажу не входить до предмету доказування в даній справі.

З огляду на викладене, відсутні підстави для витребування доказів на підтвердження вартості відправленого вантажу за залізничними накладними №№49926793, 49919996, 49914039, 49900566, 49897853, 49893480, 48385017, а також платіжних доручень або інших фінансових документів, що підтверджують оплату АТ ДТЕК "Західенерго" вартості вугілля, поставленого за зазначеними накладними.

По-четверте, суд зазначає, що відомості щодо вологості вугілля, що перевозилось відповідачем, вказано у залізничних накладних №№49926793, 49919996, 49914039, 49900566, 49897853, 49893480, 48385017. При цьому норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) обраховується з урахуванням приписів п. 27 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту).

За таких обставин, також, відсутні підстави для витребування посвідчень про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результатів аналізу лабораторії, які відповідають Типовій формі УПД-35 "Посвідчення про якість", встановленій "Інструкцією з обліку видобутку рядового вугілля і готової вугільної продукції на шахтах, розрізах та збагачувальним (брикетних) фабриках Мінвуглепрому України", затвердженою наказом Мінвуглепрому Українги від 17.09.1996 № 466, які містять інформацію щодо % вологості вугілля, що перевозилось за залізничними накладними №№49926793, 49919996, 49914039, 49900566, 49897853, 49893480, 48385017.

По-п`яте, відповідачем не наведено обставин щодо необхідності витребування інформації відносно виробника вугільної продукції та не зазначено, яке суттєве значення вказана інформація має для вирішення даної справи.

Враховуючи викладені вище обставини, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.

У зв`язку з перебуванням судді Карабань Я.А. у період з 17.01.2022 по 11.02.2022 на лікарняному, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, в перший робочий день після виходу з лікарняного - 14.02.2022.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р., Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Частинами 1, 2, 5 ст. 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Судом встановлено, що в період з травня по серпень 2021 року позивачем (відправник) на адресу ДТЕК "БУРШТИНСЬКА ТЕС» (одержувач) були відправлені залізничні вагони №№56176050, 53528931, 53509774, 56873904, 62256359, 53567020, 56871502, 63813810, 61076253, 56443013, 53518510, 56111065, 60724689, 53503280, 62006838, 62110762, 62257662, 53598462, 60726221, 56125149, з вугіллям кам`яним марки г-газовим, вологість 0%.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи залізничними накладними №№49926793, 49919996, 49914039, 49900566, 49897853, 49893480, 48385017, згідно з якими вантаж був прийнятий до перевезення відповідачем.

Згідно зі статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції). Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Відповідно до переуступного напису, зробленого на накладних: №№49926793, 49919996, 49914039, 49900566, 49897853, 49893480, 48385017 за підписами директора та головного бухгалтера відокремленого підрозділу "БУРШТИНСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" АТ "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" право на пред`явлення позову передано ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ».

Під час перевезення зазначеного вантажу на станціях Нижньодніпровський-вузол Придніпровської залізниці, Знам`янка Одеської залізниці та Бурштин Львівської залізниці було проведено перевірку та переважування вантажу та встановлено недостачу вугілля кам`яного, в зв`язку з чим складені наступні комерційні акти:

1. № 450003/790/1088, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні № 56176050 складає 6 100 кг;

2. № 450003/792/1087, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні № 60726221 складає 2 800 кг, у вагоні №56125149 складає 3 400 кг;

3. № 410006/103/469, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №53509774 складає 3 750 кг;

4. №410006/250/1092, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №62110762 складає 3 550 кг;

5. №410006/248/1090, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №53518510 складає 3 000 кг;

6. №41006/249/1096, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №56111065 складає 2 650 кг;

7. №410006/247/1089, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №60724689 складає 1 850 кг;

8. №410006/105/467, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №56873904 складає 4 800 кг;

9. №410006/2104/466, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №62256359 складає 4 900 кг;

10. №410006/106/468, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №53567020 складає 6 150 кг;

11. №388103/1065, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №53528931 складає 2 950 кг;

12. №388103/1083, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №620068381 складає 1 300 кг;

13. №388103/1084, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №53598462 складає 900 кг;

14. №388103/1081, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №62257662 складає 3 000 кг;

15. №388103/1080, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №53503280 складає 4 650 кг;

16. №388103/1074, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №56871502 складає 3 200 кг;

17. №388103/1075, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №63813810 складає 2 150 кг;

18. №388103/1076, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №61076253 складає 3 100 кг;

19. №388103/1077, відповідно до якого недостача вугілля у вагоні №56443013 складає 2 050 кг.

Згідно ст. 113, 114, 115 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем, який є відправником за вказаними залізничними накладними (графа 1), надано довідки про вартість вугільної продукції в накладних №№49926793, 49919996, 49914039, 49900566, 49897853, 49893480, 48385017, які в силу положень ст. 114, 115 Статуту є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу, оскільки вказані положення не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу.

У зв`язку із чим, посилання відповідача про недоведеність позивачем вартості та підтвердження оплати вартості відправленого вантажу за залізничними накладними судом відхиляються, оскільки позивач у цій справі не був власником майна, а виступав вантажовідправником; право на подання позову було передано йому отримувачем вугілля (згідно з написами на залізничних накладних), що не заперечувалося відповідачем і не суперечить положенням статті 133 Статуту.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.08.2018 у справі №910/22324/16, від 16.11.2019 у справі №910/16904/18, від 05.02.2020 у справі №910/3868/19, №910/15076/19 від 03.09.2020, від 15.03.2021 у справі №910/5038/20.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р. (далі - Правила) визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива.

З матеріалів справи слідує, що вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України №584-VII від 19 вересня 2013 р. (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19 березня 2002 р. є мінеральним паливом.

Отже, враховуючи те, що втраченим вантажем за залізничними накладними №№46402616, 46403960, 46403960, 46424115, 46424081, 47214150, 47420245, 47379193, 47929237, 47943477, 47363924, 47834411, 47848197, 47851704, 47981816 було вугілля кам`яне г-газове - мінеральне паливо, з вологістю 0%, то позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1 % від маси вантажу при розрахунку збитків.

Виходячи з вартості 1 т вугілля кам`яного за накладними: №49926793- 2 523, 71 грн з ПДВ, № 49919996 - 2 346, 74 грн з ПДВ, №49914039- 2 346, 49 грн з ПДВ, №49900566- 2 112, 36 грн з ПДВ, №49897853- 2 309, 30 грн з ПДВ, №49893480 - 2 268, 36 грн з ПДВ, №48385017 - 1 960, 64 грн з ПДВ.

Вартість втраченого вантажу (з ПДВ) з урахуванням норми природних втрат становить: у вагоні №56873904 - 8 019, 01 грн, №62256359 - 8 234, 68 грн, №53567020 - 10 705, 09 грн, №53509774 - 5 999, 55 грн, №56871502 - 5 750, 15 грн, №63813810 - 3 348, 48 грн, №61076253 - 5 546, 93 грн, №56443013 - 3 145, 26 грн, №53518510 - 5 420, 96 грн, №56111065 - 4 599, 61 грн, №60724689 - 2 698, 75 грн, №53503280 - 9 293, 09 грн, №62257662 - 5 804, 53 грн, №53598462 - 504, 74 грн, №62006838 - 1 514, 22 грн, №62110762 - 7 200, 14 грн, №60726221 - 4 435, 95 грн, №56125149 - 5 728, 72 грн, №53528931 - 5 303, 06 грн, що разом складає 103 252, 92 грн.

Разом з тим судом встановлено, що згідно комерційного акту № 450003/790/1088 від 09.08.2021 на станції Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці, вагон №56176050 було подано на контрольне зважування, під час якого виявилось, що під час перевантаження вагона виявлено брутто 85 100 кг, тара 22200 кг, нетто 62900 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 6 100 кг. Фактично навантаження вантажу вище бортів на 10 см зі скосами до бортів, марковано повздовжніми борознами. Поглиблень немає, маркування не порушене. Вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний

Дані обставини вказують на здійснення позивачем недовантаження цього вагону, з огляду на відсутність слідів доступу до вантажу, та відповідно не доведення факту не збереження залізницею вантажу.

Положеннями статті 24 Статуту встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до положень статті 52 Статуту, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

У зазначених вище випадках тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов`язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і рахунками з розкриттям пошкоджених місць.

У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Отже, стаття 24 Статуту передбачає саме право залізниці взагалі перевіряти правильність зазначених вантажовідправником у накладній відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом «а» частини 2 статті 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу (ч.3 ст.129 Статуту).

Підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені в комерційному акті.

Як вже зазначалося вище в комерційному акті № 450003/790/1088 від 09.08.2021 зафіксована недостача вантажу, а також, зокрема, зазначено: «Навантаження вантажу вище бортів на 10 см зі скосами до бортів, марковано повздовжніми борознами. Поглиблень немає, маркування не порушене. Вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний.»

При цьому посилання позивача на те, що в вагоні №56176050 над лівим люком ліворуч виявлене поглиблення 750х100х30 см та маркування порушене нічим не підтверджено, а також спростовується комерційним актом № 450003/790/1088 від 09.08.2021.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно включено до складу збитків вартість за недостачу вантажу за вагоном №56176050 в сумі 12 271, 82 грн.

Враховуючи зазначене, оскільки при перевезенні залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу в вагонах №№ 53528931, 53509774, 56873904, 62256359, 53567020, 56871502, 63813810, 61076253, 56443013, 53518510, 56111065, 60724689, 53503280, 62006838, 62110762, 62257662, 53598462, 60726221, 56125149, прийнятого до перевезення, в зв`язку з чим виявилась нестача вантажу на загальну суму 103 252, 92 грн, а відповідачем в свою чергу не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення вартості нестачі вантажу є обґрунтованими саме в зазначеному розмірі, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 103 252, 92 грн збитків.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 237 - 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» (85621, Донецька область, Мар`їнський район, село Вовчанка, вулиця Нагорна, будинок 1-а, ідентифікаційний код 33959754) 103 252 (сто три тисячі двісті п`ятдесят дві) грн 92 коп. збитків та судовий збір у розмірі 2 028 (дві тисячі двадцять вісім гривень) грн 87 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань