ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 Справа № 917/1513/21

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601; )

до Дочірнього підприємства "Пирятинтеплопостачання", Полтавська область. Пирятинський район, м.Пирятин, вул. Пушкіна, буд. 32,

про стягнення 6 404, 16грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою (вх. № 1733/21 від 30.09.2021) до Дочірнього підприємства "Пирятинтеплопостачання" про стягнення 6 406, 16грн збитків завданих неналежним виконанням відповідачем п.2.1 Договору від 08.10.2018 № 5311/18-ТЕ-24 за березень 2019 та квітень 2019.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021 даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою від 05.10.2021року судом відкрито провадження у справі №917/1513/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Також, зазначеною ухвалою було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема, було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвала суду від 05.10.2021року отримана позивачем 11.10.2022 ( а.с 78), відповідачем ухвала від 05.10.2021року отримана 20.10.2021 ( а.с 79). Отже, останнім днем для подання відзиву на позов є 04.11.2021.

Через канцелярію господарського суду 05.11.2021 від відповідача надійшли письмові пояснення (за вх.№12238 від 05.11.2021), які за своїм змістом є фактично відзивом на позовну заяву з доказами направлення їх позивачу. Письмові пояснення відповідача з додатками здані до поштового відділення 02.11.2021( а.с.86), отже, відзив відповідачем поданий в межах встановленого судом строку.

Відповідно до відзиву відповідач щодо задоволення позову заперечує, зокрема посилаючись на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту збитків (реальної та упущеної вигоди), спричинених порушенням відповідачем неналежним виконанням зобов"язань за договором, а погодження сторонами в договорі порядку визначеному розміру збитків не звільняє від обов"язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення, як підстави для застосування такої форми майнової відповідальності, як відшкодування збитків. Відповідач в обґрунтування своїх заперечень щодо задоволення заявлених позовних вимоги, зокрема, посилається на правову позицію Верхового Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у подібних правовідносинах у справі № 904/6992/20 від 21.09.2021.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом щодо надання суду та відповідачу відповіді на відзив.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

08.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник, позивач по справі) та Дочірнім підприємством "Пирятинтеплопостачання" (споживач, відповідач по справі) укладено договір № 5311/18-ТЕ-24 постачання природного газу (а.с. 31-41).

До договору між сторонами було укладено Додаткові угоди №1 від 24.10.2018, №2 від 27.10.2018, № від 06.11.2018, №4 від 30.11.2018, №5 від 12.03.2019, №6 від 29.03.2019 .

При укладенні Договору сторони погодили наступне:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п.1.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018);

- природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої вод населенню (п.1.2. договору в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018);

- постачальник передає споживачу замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у березні 2019 року в кількості 80,0 тис. куб. м., у квітні 2019 року в кількості 15,0 тис.куб.м. (п. 2.1. договору в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018);

- приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі (п.3.8. Договору в редакції Додаткової угоди №4 від 30.11.2018);

- споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених у пункті 1.2 договору (п.3.8.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 );

- пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2. абз. 2) підп.3.9,2., п. 3.9, 3.13, 5.7, абзац 5 підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абзац третій підп.2 п.6.4 цього договору застосовуються з дня зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в пункті 12 цього договору та розміщується на офіційному сайті постачальника (п. 11.2. договору в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018);

- пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп. 5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього договору застосовуються Сторонами з 01.03.2019 р. (п. 1. додаткової угоди №5 від 12.03.2019);

- пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 цього договору з 01.03.2019 втрачають чинність (п. 2. додаткової угоди №5 від 12.03.2019);

- якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору (п.3.13. Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 ). При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

3.13.1. Якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

3.13.2. Якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п.2.1 договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5 (п. 3.13.1 та п. 3.13.2 договору в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018);

- ціна за 1000 куб. м. газу становить 6 235,51 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 7482,61 грн (п. 4.2. договору в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами, шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018);

- пунктом 5.7 Договору (в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018) відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 договору;

постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії;

- споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 цього договору (підп.8 п.6.2. договору в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018);

- постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 договору у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5 % (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених (підп.4 п.6.3. Договору в редакції додаткової угоди №4 від 30.11.2018).

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ у жовтні, листопаді, грудні 2018 та січні , лютому, березні, квітні 2019, на загальну суму 3 023 487,90грн, що підтверджується Актами приймання-передачі (а.с. 57-63).

Пунктом 2.1. Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 сторони погодили, що постачальник передає споживачу замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у березні 2019 року в кількості 80,0 тис. куб. м., у квітні 2019 року в кількості 15,0 тис.куб.м.

Відповідно до акту приймання-передачі від 31.03.2019 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ у березні 2019 року, у обсязі 57,66200 тис. куб. м. на загальну суму 431 462,38грн. (а.с. 62).

Таким чином відповідач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому на 22,33800 тис.куб.м., ніж було узгоджено сторонами у п.2.1. договору, відхилення споживання склало 27,92%.

21.05.2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено акт-претензію за вих. № 26-1023-19, змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 15.11.2019 року за вих. № 26/9-3457-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 5 110,56 грн за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу за договором, згідно детального розрахунку.

Акт-претензія та лист про суму збитків отримані відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 14, 26).

Відповідно до акту приймання-передачі від 30.04.2019 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ у квітні 2019 року, у обсязі 9,12100 тис. куб. м. на загальну суму 68 248,91 грн. (а.с. 63).

Таким чином відповідач у квітні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому на 5,87900 тис.куб.м., ніж було узгоджено сторонами у п.2.1. договору, відхилення споживання склало 39,19%.

12.06.2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено акт-претензію за вих. № 26-1805-19, змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 15.11.2019 року за вих. № 26/9-3515-19, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 1 295,60 грн за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в квітні 2019 природного газу за договором, згідно детального розрахунку.

Акт-претензія та лист про суму збитків отримані відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20, 26).

Однак, станом на момент звернення із цим позовом до суду, збитки позивача в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 6 406,16грн збитків, з яких: за березень 2019 року у сумі 5 110,56грн та за квітень 2019року у сумі 1 295,60грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав наступні докази: розрахунок збитків; Акт-претензію від 16.05.2019 за вих. № 26-1023-19 з доказами її направлення; Акт-претензію від 11.06.2019 за вих. № 26-1805-19 з доказами її направлення; лист від 15.11.2019 року за вих. № 26/9-3457-19; лист від 15.11.2019року за вих. № 26/9-3515-19; докази направлення листів; сальдо по підприємству; операції по договору № 5311/18-ТЕ-24; договір № 5311/18-ТЕ-24 постачання природного газу від 08.10.2018 року; додаткові угоди до договору № 5311/18-ТЕ-24 постачання природного газу від 08.10.2018 року №1 від 24.10.2018 року, №2 від 27.10.2018 року, №3 від 06.11.2018 року, №4 від 30.11.2018 року, №5 від 12.03.2019 року, №6 від 29.03.2019 року; акти приймання - передачі природного газу.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог статей 11, 509 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

За змістом положень статей 626, 627 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України і статті 193 Господарського кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладений між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальником, та Дочірнім підприємством "Пирятинтеплопостачання", як споживачем, 08.10.2018 договір № 5311/18-ТЕ-24 на постачання природного газу, який в силу ст. 11 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки.

Окрім того, відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Правилами постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 №1382/27827 (далі - Правила постачання природного газу), умови яких підлягають врахуванню при вирішенні даного спору.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним з правових наслідків порушення зобов`язання є встановлене договором або законом відшкодування збитків.

Умовами Договору (п. 3.13) визначено, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору.

Як було встановлено судом, п. 2.1. договору в редакції додаткової угоди № 4 від 30.11.2018 сторони погодили, що постачальник передає споживачу замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у березні 2019 року в кількості 80,0 тис. куб. м., у квітні 2019 року в кількості 15,0 тис.куб.м.

Відповідно до акту приймання-передачі від 31.03.2019 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ у березні 2019 року, у обсязі 57,66200 тис. куб. м. на загальну суму 431 462,38грн. (а.с. 62) та у квітні 2019 року, у обсязі 9,12100 тис. куб. м. на загальну суму 68 248,91 грн. (а.с. 63).

Тобто, відповідачем в березні 2019 фактично спожито природний газ, в обсязі меншому на 22,33800 тис.куб.м; в квітні 2019 фактично спожито природний газ, в обсязі меншому на 5,87900 тис.куб.м, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

Станом на момент звернення із цим позовом до суду, заявлені збитки позивача в розмірі 6 406,16грн в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані та заперечуються останнім з посиланням правову позицію Верхового Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у подібних правовідносинах у справі № 904/6992/20 від 21.09.2021.

При дослідженні матеріалів справи, судом також встановлено, що загальний розмір збитків - 6406,16грн, завданих неналежним виконанням відповідачем п. 2.1 договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VIІ Правил постачання природного газу.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Правил № 2496 у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду (п. 3 розділу VI Правил).

Враховуючи положення пункту 1 пункту 1 розділу VI Правил № 2496, а також те, що Договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем).

Отже, Правила постачання природного газу та Договір передбачають право постачальника вимагати від споживача відшкодування збитків за недовикористання останнім замовленого об`єму природного газу.

Водночас відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, в силу частини першої ст. 225 ГК України, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

За вищенаведеними нормами права для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідна наявність усіх елементів, що складають цивільне правопорушення, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина. Відсутність хоча б одного елементу робить неможливим застосування відповідальності у вигляді збитків.

При цьому слід зазначити, що у договірних відносинах протиправна поведінка проявляється у невідповідності поведінки умовам договору та конкретним правовим нормам, що регулюють цей договір.

Під збитками слід розуміти знешкодження або пошкодження майна потерпілого, додаткові витрати, що спричинило для останнього певні невигідні матеріальні наслідки. При цьому збитки розглядаються не тільки як обов`язковий елемент цивільного правопорушення, але і як міра відповідальності.

Відшкодуванню підлягають тільки збитки, які є об`єктивним наслідком протиправної поведінки, тобто між протиправною поведінкою і шкодою повинен бути причинний зв`язок, який полягає в тому, що протиправна поведінка за часом передує шкоді і породжує шкоду. Обов`язковою умовою відповідальності є також вина, яка полягає у суб`єктивному ставленні особи до наслідків своїх неправомірних дій. Вина може бути у формі умислу (прямий, похідний) або необережності (грубої або простої).

Таким чином, позивач повинен довести факт завдання йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань і завданими збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань.

Враховуючи приписи частини 2 статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Враховуючи положення ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, право постачальника вимагати на підставі Правил постачання природного газу та договору від споживача відшкодування збитків за недовикористання останнім замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягару доказування понесених збитків.

Однак, позивачем не надано належних доказів понесення ним збитків та в чому вони полягають. Передбачений у договорі порядок розрахунку збитків, за відсутності факту реально понесених збитків, не є підставою для розрахунку та стягнення збитків.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При винесенні рішення, судом враховано висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.09.2021 у справі № 904/6992/20 та від 26.10.2021 у справі № 904/6985/20.

У вказаних постановах Верховного Суду також зазначено, що у разі відсутності доказів на підтвердження реальності понесення позивачем збитків та втрат, спричинених відхиленням відповідачем від обумовлених обсягів спожитого природного газу, відповідний позов про стягнення збитків за неналежне виконання зобов`язання за договором постачання природного газу задоволенню не підлягає.

При цьому суд звертає увагу, що у справі № 904/6985/20 були досліджені подібні правовідносини (споживач фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 15,859 тис. м3 (на 9,73 %) ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору); відмовляючи в позові в частині стягнення збитків, апеляційний суд, з яким погодився Верховний Суд, зазначив, що "позивачем не надано доказів на підтвердження реальності понесення останнім збитків та не доведено втрат, спричинених відхиленням відповідачем від обумовлених обсягів спожитого природного газу. При цьому, передбачений у договорі порядок розрахунку збитків, за відсутності факту реально понесених збитків, не є підставою для розрахунку та стягнення збитків".

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Зазначені принципи передбачають покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно ці принципи не передбачають обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Судом встановлено, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором, не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту меншого обсягу споживання відповідачем природного газу в березні та квітні 2019 року, ніж було погоджено, і понесеними у зв`язку з цим збитками.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення збитків за неналежне виконання зобов`язання за договором постачання природного газу № 5311/18-ТЕ-24 від 08.10.2018.

Керуючись статтями 129, 130, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції ( ст. 257 Господарського процесуального кодексу України ).

Повне рішення складено 11.02.2022

Суддя Ореховська О.О.