ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Справа № 902/903/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Стельмах Ю.М.

від відповідача: Півторак Г.К.

Чорна О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агро Юпітер"

на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 25.11.21р. суддею Яремчуком Ю.О. о 15:48 год. у м.Вінниці, повний текст складено 03.12.21р.

у справі № 902/903/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

до Фермерського господарства "Агро Юпітер"

про стягнення 932654,09грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.11.2021р. у справі №902/903/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Фермерського господарства "Агро Юпітер" про стягнення 932654,09грн. задоволено повністю.

Стягнуто з Фермерського господарства "Агро Юпітер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" ) 932 654,09грн. заборгованості та 13 989,81грн. витрати зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Фермерське господарство "Агро Юпітер" звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі в зв`язку з не настанням терміну оплати за зобов`язанням.

Також, разом з апеляційною скаргою скаржником подано клопотання від 22.12.2021р. про витребування доказів.

Крім того, разом з апеляційною скаргою скаржником подано клопотання від 22.12.2021р. про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів.

Мотивуючи апеляційну скаргу (з урахуванням доповнень), скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає. що під час підписання договору поставки № від 01.01.2019р. сторонами не була досягнута згода з усіх його істотних умов. Так, договір поставки, є змішаним договором у розумінні ч.ч.2 ст.628 ЦК України, а предметом договору відповідно до п.1.1 є здійснення постачання позивачем та прийняття та оплати скаржником вартості сільськогосподарських товарів, а саме насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита, засобів захисту рослин, мінеральних добрив та добрив для позакореневого підживлення та падати послуги;

- вказує, що позивач надав Специфікації та видаткові накладні відповідачу вже після того як відповідач почав посівні роботи та при з`ясуванні цін, які зазначено на реалізацію від позивача не погодився з даними цінами, так як вони були набагато завищені від реальних ринкових цін. Тому дані Специфікації та накладні були не підписані зі сторони відповідача і було запропоновано привести ціни в більш реально ринкові, або надати відповідні знижки за погодженням між сторонами договору. Таким чином договір не містить конкретних вказівок на цілу низку умов (перелік продукції, перелік робіт, структуру звітності). Позивач взяв на себе зобов`язання підготувати ці документи та надати іншій стороні, відповідачу на підписання, однак цього не зробив, а виконати даний договір без визначення ціни неможливо. Такий договір вважається неукладеним відповідно до закону;

- звертає увагу на умови поставки, ціну та умови оплати товару, які викладені в розділах 3 та 4 договору, який містить посилання на Специфікації, в яких визначається ціна та видаткові накладні, в яких міститься дата підписання таких накладних, яких фактично скаржник не підписував. Виходячи зі змісту ст.638 ЦК України, ст.181 ГК України, без погодження предмету договору такий договір не є укладеним. Крім того, п.4.4 договору поставки, у разі поставки товару позивачем без отримання погодженої попередньої оплати від відповідача, кінцевою датою розрахунків (в т.ч. для цілей обчислення штрафних санкцій) сторони домовилися рахувати день підписання видаткової накладної. Тобто, у відповідності до п.4.4 договору поставки сторони домовилися про кінцеву дату розрахунків за поставлений товар визначили конкретною подією, а саме день підписання сторонами видаткової накладної, не дату складання і підписання лише позивачем такої видаткової накладної. В зв`язку з не підписанням та не скріпленням печаткою специфікацій видаткових накладних відповідач вважає, що моменту розрахунків за поставлений позивачем товару не настав;

- зазначає, що Специфікації та видаткові накладні на які посилається позивач, як додатки до договору поставки і які є невід`ємною частиною такого договору, не можуть підтверджувати укладання основного договору з визначенням всіх істотних умов, а тому відповідно такий договір поставки не тягне за собою жодних правових наслідків для сторін та не може бути підставою задовольняти відповідні вимоги;

- вказує на те, що при винесенні оскарженого рішення Господарський суд Вінницької області не дослідив наявні в матеріалах справи документи в своїй совокупності, не прийняв до уваги твердження скаржника про те, що Специфікації та видаткові накладні представником відповідача не підписувалися і не скріплювалися печаткою, відмовив в проведення відповідних судової почеркознавчої та судово-технічної експертизи, неправильно визначився із характером спірних правовідносин, не застосував закон, який підлягає застосуванню, в зв`язку з чим прийняв помилкове рішення, яке підлягає скасуванню;

- вважає, що судом жодним чином не здійснено обґрунтування в мотивувальній частині відхилення судом і не прийняття до уваги обставин того, що товар Арамо 45 2x10л, який зазначений ТТН № від 26.03.2019р. був відсутній при відвантаженні іншого товару, про що і експедитором і представником відповідача було здійснено відмітку в транспортному документі. Також, зазначає, що відповідна позначка про відсутність даного товару на ТТН № від 26.03.2019р. у відповідності до Інструкції П-6 була здійсненна експедитором і представником відповідача, тому задоволення вимоги в розмірі стягнення 56763,85грн. є безпідставним.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №902/903/21/8494/21 від 29.12.2021р. матеріали справи №902/903/21 витребувано з Господарського суду Вінницької області.

Крім того, 04.01.2021р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Фермерське господарство "Агро Юпітер" надійшли доповнення від 31.12.2021р. до апеляційної скарги.

Також, одночасно з доповненням до апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку подання доповнення до апеляційної скарги.

18.01.2022р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №902/903/21.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 21.01.2022р. поновлено строк на подання доповнення до апеляційної скарги Фермерського господарства "Агро Юпітер" на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2021р. у справі №902/903/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Агро Юпітер" (з доповненнями) на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2021р. у справі №902/903/21 та призначено справу №902/903/21 до розгляду на 08.02.2022р. об 15:30год., тощо.

02.02.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" - адвоката Стельмаха Юрія Миколайовича надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/903/21 поза приміщенням суду. В даному клопотанні заявник просить забезпечити представнику ТОВ "Суффле Агро Україна" можливість проведення судового засідання по справі №902/903/21, призначеного 08.02.2022р. об 15:30год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2022р. задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" - адвоката Стельмаха Юрія Миколайовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/903/21 поза приміщенням суду та забезпечено представнику ТОВ "Суффле Агро Україна" - адвокату Стельмаху Ю.М. участь в судовому засіданні у справі №902/903/21, призначеному на 08.02.2022р. об 15:30год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

03.02.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" надійшов письмовий відзив від 02.02.2022р. на апеляційну скаргу.

03.02.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" надійшли заперечення від 03.02.2022р. щодо клопотання про призначення експертизи та витребування доказів.

04.02.2022р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Фермерського господарства "Агро Юпітер" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/903/21, забезпечення проведення якої просить у Господарському суді Вінницької області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2022р. задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства Фермерського господарства "Агро Юпітер" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/903/21 та забезпечення проведення якої доручено у Господарському суді Вінницької області (адреса: 21018, м.Вінниця, вул.Пирогова, 29).

В судовому засіданні 08.02.2022р. представником скаржника підтримано клопотання про призначення у справі судової експертизи та надано відповідні пояснення на його обґрунтування.

Представник позивача в судовому засіданні 08.02.2022р. заперечив проти клопотання скаржника про призначення у справі судової експертизи та надав відповідні пояснення на обґрунтування своєї позиції.

Розглянувши зазначене вище клопотання Фермерського господарства "Агро Юпітер" про призначення у справі судової експертизи, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, зокрема, наступне.

Обґрунтовуючи подане клопотання про призначення у справі судової експертизи Фермерське господарство "Агро Юпітер" покликається на те, що свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що дійсно між сторонами у справі дійсно існували договірні відносини за договором поставки № від 01.01.2019р. та тим, що у відповідності до п.3.5 договору поставки позивач зобов`язаний передати відповідачу всю документацію на товар згідно з законодавством. Покупець повинен повідомити про відсутність усіх необхідних товаросупровідних документів завчасно, до прийняття поставки.

Відповідач зазначає в обґрунтування своїх заперечень щодо невиконання зобов`язань за договором поставки ту обставину, що ним не підписувалися та не скріплювалися печаткою Відповідача специфікації № від 09.01.2019р., № від 09.01.2019р., № від 11.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р. та видаткові накладні № від 19.02.2019р., № від 19.02.2019р., № від 26.02.2019р., № від 15.03.2019р., № від 06.02.2019р., № від 06.03.2019р., № від 05.02.2019р., № від 26.03.2019р., № від 26.02.2019р., № від 19.02.2019р..

В зв`язку з такими обставинами необхідні спеціальні знання для встановлення у даній справі належності підпису та печатки ФГ "Агро Юпітер", адже позивач ґрунтуючи свої вимоги, посилається на вказані письмові документи як на підставу виникнення грошового зобов`язання, в той же час Відповідач заперечує настання такої події як підписання видаткових накладних. А тому, перевірка вказаної обставини необхідна для встановлення обставин даної справи.

Просить суд призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу та судову технічну експертизу документів, проведення якої доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (21007, м.Вінниця, вул.Батозька, 1), призначити у даній справі судову технічну експертизу документів, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (21007, м.Вінниця, вул.Батозька, 1).

На вирішення судової почеркознавчої експертизи поставити наступні питання: - Чи виконано написи "Голова", "Півторак Г.К." та підпис в специфікаціях № від 09.01.2019р., № від 09.01.2019р., № від 11.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 16.01.2019р., №-від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р., видаткових накладних № від 19,02.2019р., № від 19.02.2019р., № від 26.02.2019р., № від 15.03.2019р., № від 06.02.2019р., № від 06.03.2019р., № від 05.02.2019р., № від 26.03.2019р., № від 26.02.2019р., № від 19.02.2019р. від імені голови ФГ "Агро Юпітер" Півторак Ганною Кирилівною саме цією особою, чи його виконано іншою особою?

- Яким чином виконаний підпис в специфікаціях № від 09.01.2019р., № від 09.01.2019р., № від 11.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р. та видаткових накладних № від 19.02.2019р., № від 19.02.2019р., № від 26.02.2019р., № від 15.03.2019р., № від 06.02.2019р., № від 06.03.2019р., № від 05.02.2019р., № від 26.03.2019р., № від 26.02.2019р., № від 19.02.2019р. від імені голови ФГ "Агро Юпітер" Півторак Ганною Кирилівною (за допомогою технічних засобів чи писальним приладом)?

- На вирішення судової технічної експертизи документів поставити наступні питання:

- Чи відповідають відтиски печаток відтискам печаток в специфікаціях № від 09.01.2019р., № від 09.01.2019р., № від 11.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р. та видаткових накладних № від 19.02.2019р., № від 19.02.2019р., № від 26.02.2019р., № від 15.03.2019р., № від 06.02.2019р., № від 06.03.2019р., № від 05.02.2019р., № від 26.03.2019р., № від 26.02.2019р., № від 19.02.2019р., які використовуються Фермерським господарством "Агро Юпітер"?

- Яким способом нанесений відтиск печатки від імені Фермерського господарством "Агро Юпітер" в специфікаціях № від 09.01.2019р., № від 09.01.2019р., № від 11.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р. та видаткових накладних № від 19.02.2019р., № від 19.02.2019р., № від 26.02.2019р., № від 15.03.2019р., № від 06.02.2019р., № від 06.03.2019р., № від 05.02.2019р., № від 26.03.2019р., № від 26.02.2019р., № від 19.02.2019р.?

У якій послідовності виконувались підпис від імені Півторак Г.К. та відтиск печатки від імені від імені Фермерського господарством "Агро Юпітер"?

Оплату за проведення судово-почеркознавчої експертизи покласти на Фермерське господарство "Агро Юпітер".

Відповідно до ст.ст.98, 99 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Як видно з зазначених норм права перед судовими експертами не ставляться правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Застосовуючи практику Європейського суду з прав людини під час розгляду справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012р. (п.29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Колегія суддів дійшла до висновку, що клопотання скаржника про призначення у справі судової експертизи задоволенню не підлягає, оскільки у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для призначення такої судової експертизи, та, окрім іншого, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду.

Поряд із зазначеним та зважаючи на наявність у матеріалах справи відповідних документів, які надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, судом буде надана оцінка в силу приписів ст.ст.76-79 ГПК України.

Крім того, слід звернути увагу на те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Колегія суддів, враховуючи дійсні обставини справи, характер спірних правовідносин, дійшла висновку, що для вирішення спору у даній справі у суду відсутня потреба у проведенні судової експертизи.

Також, в судовому засіданні 08.02.2022р. представником скаржника заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для подачі додаткових пояснень по справі.

Розглянувши вказане вище клопотання скаржника, колегія суддів його відхилила з огляду на наступне.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (параграфи 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції враховує правову позицію скаржника щодо обставин справи та документальних доказів, яку він висловив у апеляційній скарзі.

Крім того, суд призначаючи справу до розгляду, надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні 08.02.2022р. представники скаржника підтримали доводи апеляційної скарги та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважають рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просять суд рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2021р. у справі №902/903/21 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 08.02.2022р. заперечив проти її доводів, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2021р. у справі №902/903/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 01.01.2019р. між ТОВ "Суффле Агро Україна" (продавець) та ФГ "Агро Юпітер" (покупець) укладено договір поставки №, згідно умов якого даний договір є змішаним договором у розумінні ч.2 ст.628 Цивільного кодексу України та об`єднує договори поставки та надання послуг. Договір направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону, а також на надання послуг, пов`язаних із вирощуванням врожаю.

У відповідності до умов, зазначених у даному договорі, продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів (що йменуються надалі - товари): насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення.

Сторони домовились, що покупець зобов`язаний дотриматись пропорції 50/50 із закупівлі мінеральних добрив та решти будь-яких сільськогосподарських товарів, визначених в п.1.1.1 договору (насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин: добрива для позакореневого підживлення).

Відповідно до п.1.2 вказаного договору, що загальний об`єм поставки - означатиме або плановий об`єм поставки, зазначений у специфікаціях до даного договору, або фактичний об`єм поставки відповідно до видаткових документів, що повинен відповідати плановому об`єму поставки +/- 5%. Загальна вартість поставки означатиме загальний об`єм поставки, помножений на ціну.

Також, між сторонами умовами вказаноо договору було погоджено, що поставка здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW (склад продавця), якщо інше не передбачено в специфікації. Умови поставки викладаються у відповідності з вимогами ІНКОТЕРМС 2010, за виключенням тих особливостей, що притаманні зовнішньоекономічній діяльності. Продавець може використовувати наступні склади: ТОВ "Суффле Агро Україна". 30000, Хмельницька обл., м.Славута, вул.Я.Мудрого, 7; ПрАТ "Жашківський елеватор". 19200, Черкаська область, м.Жашків, вулиця Вокзальна, 1; ПрАТ "Городоцький Елеватор Суффле". 32002, Хмельницька обл., м.Городок, вул.Зелена, 1; TOB "Каролінський елеватор". 22850, Вінницька обл., Немирівський р-н, с.Кароліна. вул.Привокзальна, 7; Інші склади за погодженням Сторін (п.3.1 договору).

Право власності на товар переходить до покупця в момент відвантаження, що відповідає даті оформлення товарно-транспортної накладної (п. 3.1.1. договору).

Відповідно до п.3.2 договору покупець зобов`язаний перевірити кількість товару при відвантаженні, його вагу, відсутність пошкоджень і у випадку виявлення, негайно повідомити про це продавця товар вважається переданим за кількістю та якістю (цілісність упаковки та інші видимі дефекти) за умови підписання товарно-транспортної (залізничної) накладної чи видаткової накладної покупцем. Претензії по кількості після прийому-передачі товарів та підписання накладних не можуть бути заявлені покупцем та не приймаються продавцем. У разі виявлення претензій по кількості чи якості складається акт згідно пункту 3.4 договору.

Будь-які претензії стосовно невідповідності якості товару повинні бути надані покупцем продавцю в письмовій формі протягом 10 (десяти) календарних днів після отримання товару покупцем, в іншому разі вони не можуть бути заявлені покупцем та не приймаються продавцем. Жодна претензія не буде визнана або товар, що повертається, не буде прийнято, якщо товар піддавався протруєнню чи переробці у будь-який спосіб (п.3.3 договору).

При пред`явленні претензій за кількістю та якістю сторони погодились застосовувати Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначень товарів народного споживання за кількістю і якістю, затверджені постановами Державного арбітражу СРСР від 15.06.1965р. №П-6 і від 25.04.1966р. №П-7. Претензії покупця розглядаються продавцем і визнаються обґрунтованими тільки за умови дотримання покупцем вищезазначених вимог, а також інструкцій виробника, інших нормативних документів щодо транспортування, зберігання та застосування Товару, порядку прийняття та оформлення претензій.

Згідно п.3.5 договору, під час поставки продавець зобов`язаний передати покупцю всю документацію на товар згідно з законодавством. Покупець повинен повідомити про відсутність усіх необхідних товаросупровідних документів завчасно, до прийняття поставки. Претензії про відсутність документів після поставки не беруться до уваги. При поставці продавцем надаються наступні документи, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна. Рахунок-фактура надається при передоплаті, якщо інше не зазначено в договорі. Свідоцтво на насіння/сертифікат якості надається на вимогу покупця.

Також, у розділі 4 сторонами було погоджено ціну та умови оплати товару.

Номенклатура товару, його кількість та ціна зазначаються у Специфікаціях до даного договору. При оплаті товару покупець обов`язково повинен вказати номер та дату рахунку чи видаткової накладної, в іншому разі продавець залишає за собою право зарахувати кошти на закриття будь-якої існуючої заборгованості покупця.

Ціна встановлюється із ПДВ, якщо тільки це не суперечить законодавству.

Якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, покупець зобов`язується оплатити вартість Товару не пізніше 31 жовтня 2019 року. Якщо в додатках до договору буде вказана дата із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2019 рік.

У разі забезпечення зобов`язань покупця із оплати аграрною розпискою незалежно від умов специфікацій/додатків до договору, вважатиметься, що датою оплати товару за даним договором у розмірі, зазначеному в аграрній розписці, є дата оплати, зазначена в такій аграрній розписці. Якщо сума аграрної розписки буде меншою, аніж загальна вартість поставки (та, відповідно, зобов`язань покупця із оплати) за даним договором, то заборгованість погашається у хронологічному порядку, тобто за аграрною розпискою погашається заборгованість із більш ранніми строками оплати. Дане правило може застосовуватися до необмеженої кількості аграрних розписок. В такому випадку, однак, сторони чітко розуміють, що, незалежно від строків оплати за аграрними розписками, яке застосовується лише для основного боргу, виключно з метою застосування штрафних санкцій до Покупця застосовуватимуться початково погоджені строки оплати, зазначені у специфікаціях/додатках до договору або 31 жовтня 2019 року (відповідно до правил, визначених у п43).

У разі поставки товару продавцем без отримання погодженої попередньої оплати від Покупця, кінцевою датою розрахунків (в т.ч. для цілей обчислення штрафних санкцій) Сторони домовилися рахувати день підписання видаткової накладної.

Сторони домовляються, що в разі, коли ціна товару визначається в іноземній валюті, ціна Товару в гривні буде визначатися відповідно до курсу валюти на МВБ (Комерційний Курс) на кінець банківського дня/закриття торгів: показник "ПРОДАЖ" згідно з даними сайту https://minfin.com.ua/currency/mb/ на дату, що передує: даті виставлення рахунку фактури, при попередній оплаті, АБО даті виставлення рахунку фактури, при частковій оплаті, АБО даті складання видаткової накладної, при оплаті після поставки.

Якщо інші умови оплати не будуть погоджені Сторонами в додатку до договору, відповідно до ст.533 Цивільного кодексу України оплаті покупцем підлягатиме гривневий еквівалент вартості Товару, вираженої в іноземній валюті, встановлений згідно комерційного курсу або в рахунку-фактурі, або у видатковій накладній, як зазначено вище. При цьому, сторони погоджуються, що зазначення ціни виключно у валюті не буде розцінюватися ними як порушення чинного законодавства, оскільки вони чітко та однозначно усвідомлюють механізм обчислення гривневого еквіваленту ціни відповідно до даного пункту договору.

Договір поставки від 01.01.2019р. № підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток.

В подальшому, позивачем на виконання умов договору було поставлено товар обумовлений умовами договору на загальну суму 2 083 263,78грн., що підтверджується наступними доказами:

- специфікацією № від 11.01.2019р.; видатковою накладною ВН № від 19.02.2019р. на суму 38053,68грн.; ТТН № від 19.02.2019р.; податкова накладна №224 від 19.02.2019р.; квитанцією від 20.02.2019р. про реєстрацію податкової накладної;

- специфікацією № від 10.01.2019р.; видатковою накладною BН № від 19.02.2019р. на суму 109 420,09грн.; ТТН № від 19.02.2019р.; податковою накладною №225 від 19.02.2019р.; квитанцією від 20.02.2019р. про реєстрацію податкової накладної;

- специфікацією № від 10.01.2019р.; видатковою накладною ВН № від 26.02.2019р. на суму 182991,42грн.; ТТН № від 26.02.2019р.; податковою накладною №382 від 26.02.2019р.; квитанцією від 27.02.2019р. про реєстрацію податкової накладної;

- специфікацією № від 09.01.2019р.; специфікацією № від 09.01.2019р.; видатковою накладною ВН № від 15.03.2019р. на суму 248 294,14грн.; податковою накладною №440 від 15.03.2019р.; квитанцією від 19.03.2019р. про реєстрацію податкової накладної;

- специфікацією № від 16.01.2019р.; видатковою накладною ВН № від 06.02.2019р. на суму 714 000,00грн.; довіреність №155 від 06.02.2019р.; податковою накладною №173 від 06.02.2019р.; квитанцією від 18.02.2019р. про реєстрацію податкової накладної;

- видатковою накладною ВН № від 06.03.2019р. на суму 180 378,96грн; податковою накладною №1223 від 06.03.2019р.; квитанція від 29.03.2019р. про реєстрацію податкової накладної;

- видатковою накладною ВН № від 05.02.2019р. на суму 147 910.69грн.; податкова накладна №172 від 05.02.2019р.; квитанція від 18.02.2019р. про реєстрацію податкової накладної;

- специфікацією № від 16.01.2019р.; видатковою накладною ВН № від 26.03.2019р. на суму 119559,54грн.; ТТН № від 26.03.2019р.; податковою накладною №1038 від 26.03.2019р.; квитанція від 28.03.2019р. про реєстрацію податкової накладної;

- специфікацією № від 16.01.2019р.; видатковою накладною ВН № від 26.02.2019р. на суму 74 440,14грн.; ТТН № від 26.02.2019р.; податковою накладною №383 від 26.02.2019р.; квитанцією від 27.02.2019р. про реєстрацію податкової накладної;

- видатковою накладною ВН № від 19.02.2019р. на суму 268 215,12грн.; ТТН № від 19.02.2019р.; ТТН № від 19.02.2019р.; податковою накладною №223 від 19.02.2019р.; квитанцією від 20.02.2019р. про реєстрацію податкової накладної.

Також, 15.02.2019р. між сторонами у справі було укладено договір № відповідно до якого ФГ "Агро Юпітер" поставило ТОВ "Суффле Агро Україна" товарів на загальну суму 1150609,69грн., що в свою чергу не заперечується сторонами.

У відповідності до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №1 від 14.09.2020р. позивач зарахував зустрічну поставку на суму 1 150 609,69грн. в рахунок погашення боргу за договором. Вищевказана заява була вручена відповідачеві 13.10.2020р., що підтверджується даними з сайту Укрпошта.

З врахуванням встановленого заборгованість відповідача становить 932654,09грн., яка відповідачем не сплачена.

Згідно матеріалів справи відповідач звертався до позивача із повідомленням від 19.05.2020р. №24, в якому зазначав у завданні збитків господарству внаслідок великої ціни на товар та вказав про намір розраховуватися через 3-4 місяці, тобто після збору врожаю сезону 2020р.. Однак позивач вказує, що відповідач не погасив заборгованість у сезоні 2020р..

Листом від 17.06.2021р. №72 відповідач повідомив позивача про свою незгоду щодо цінової політики по відношенню до відповідача, розцінки на пивоварний ячмінь 2019р., при цьому позивачем в поясненнях зазначено, що даний товар не є предметом спору у даній справі, а стосується інших договірних відносин.

Водночас, позивач в своїх поясненнях вказував, що відповідач у своїх листах не зазначав впливу ні форс-мажорних обставин, ані поганих природних умов, щодо неспроможності оплати коштів за поставлений товар, останній уникав можливості належним чином виконувати свої зобов`язання внаслідок свого суб`єктивного уявлення про принципи світової економіки.

Також, позивач намагався врегулювати спір мирним шляхом, з метою чого направив відповідачу вимоги №2 від 14.09.2020 р. та №1/б від 12.05.2021р. з проханням погасити борг, які залишені без задоволення.

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фермерського господарства "Агро Юпітер" про стягнення 932 654,09грн..

Обґрунтовуючи позовну заяву, ТОВ "Суффле Агро Україна" посилається на те, що 01.01.2019р. між ТОВ "Суффле Агро Україна" (продавець) та ФГ "Агро Юпітер" (покупець) укладено договір поставки №.

На умовах вказаного договору позивач зобов`язався забезпечити відповідача сільськогосподарською продукцією для посівної кампанії 2019 року: насінням, добривами, засобами захисту рослин, тощо.

Позивач вказує, що якщо умови оплати за товар не були зазначені у Специфікаціях, то товар підлягав оплаті відповідно до пункту 4.3 договору у строк до 31.10.2019 р.

Відповідно до зазначеного договору позивач здійснив відповідачу поставку різних товарів на загальну суму 2 083 263,78грн., включаючи ПДВ, що підтверджується видатковими накладними.

Поряд із зазначеним у 2019р. ФГ "Агро Юпітер" поставило ТОВ "Суфле Агро Україна" товарів на суму 1 150 609,69грн., включаючи ПДВ відповідно до укладеного між сторонам договору.

Згідно заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №1 від 14.09.2020р. позивач зарахував зустрічну поставку на суму 1 150 609,69грн. в рахунок погашення боргу за договором, що є предметом спору.

З врахуванням викладеного заборгованість відповідача становить 932654,09грн., яка останнім не сплачена, що і стало підставою позову.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 08.09.2021р. відкрито провадження у справі №902/903/21, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті.

За наслідками розгляду справи 04.10.2021р. Господарський суд Вінницької області дійшов висновку про відкладення розгляду справи на 20.10.2021р., про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

08.10.2021р. до Господарського суду Вінницької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№канц.01-34/9043/21 від 08.10.2021р.), в якому проти позову заперечує та зазначає, що між сторонами дійсно існували договірні відносини за договором поставки № від 01.01.2019р. Відповідач стверджує, що позивачем поставлявся товар, при цьому позивач надав специфікації та видаткові накладні вже після того як відповідач почав посівні роботи та при з`ясуванні цін, які зазначено на реалізацію від позивача не погодився з даними цінами, так як вони були набагато завищені від реальних ринкових цін. Тому дані специфікації та накладні були не підписані зі сторони відповідача і було запропоновано привести ціни в більш реально ринкові, або надати відповідні знижки за погодженням між сторонами договору.

Також, відповідач вказує, що було звернуто увагу на те, що деякі позиції, які зазначені в товарно-транспортних накладних, у видаткових накладних та специфікаціях взагалі відсутні та не поставлялися, саме з цих причин відповідачем не було підписано та не скріплено печаткою специфікації та видаткові накладні, які надані було набагато пізніше, ніж було проведено постачання і вже після початку посівної.

При цьому, у відповідності до п.4.4 договору поставки сторони домовилися про кінцеву дату розрахунків за поставлений товар визначили конкретною подією, а саме день підписання сторонами видаткової накладної, не дату складання і підписання лише позивачем такої видаткової накладної.

В зв`язку з не підписанням та не скріпленням печаткою специфікацій № від 09.01.2019р., № від 09.01.2019р., № від 11.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р. та видаткових накладних № від 19.02.2019р., № від 19.02.2019р., № від 26.02.2019р., № від 15.03.2019р., № від 06.02.2019р., № від 06.03.2019р., № від 05.02.2019р., № від 26.03.2019р., № від 26.02.2019р., № від 19.02.2019р. відповідач вважає, що моменту розрахунків за поставлений позивачем товару не настав.

08.10.2021р. до Господарського суду Вінницької області від представника відповідача надійшло клопотання про витребовування доказів (вх.№канц.01-34/9046/21 від 08.10.2021р.).

08.10.2021р. до Господарського суду Вінницької області від представника відповідача надійшло заперечення (вх.№канц.01-34/9045/21 від 08.10.2021р.) про розгляд справи за спрощеним провадженням, водночас в якому клопоче про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

12.10.2021р. до Господарського суду Вінницької області від представника позивача надійшло заперечення щодо клопотання (вх.№канц.01-34/9120/21 від 12.10.2021р.) про призначення експертизи та витребовування доказів.

18.10.2021р. до Господарського суду Вінницької області від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№канц.01-34/9284/21 від 18.10.2021р.).

На визначену дату судом в судове засідання 20.10.2021р. з`явились представник позивача та представник відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання про призначення розгляду справи за правилами загального позовного провадження та подано клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

За наслідками розгляду справи Господарський суд Вінницької області дійшов висновку про задоволення клопотання про перехід зі спрощеного позовного провадження розгляду справи у загальне позовне провадження, задоволено клопотання представника відповідача про витребовування доказів та ухвалив призначити підготовче судове засідання та продовжити строк підготовчого провадження у справі на 30 днів з власної ініціативи та відкладення розгляду справи на 03.11.2021р., про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.10.2021р. повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, що відбудеться 03.11.2021р..

За наслідками розгляду справи 03.11.2021р. Господарський суд Вінницької області дійшов висновку про відкладення розгляду справи на іншу дату на 18.11.2021р., про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

За наслідками розгляду справи 18.11.2021р. Господарський суд Вінницької області дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду справи по суті на 25.11.2021р., про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.11.2021р. у справі №902/903/21 позов задоволено повністю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №.№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст.179 ГК України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню. Суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. У відповідності до положень ч.1 ст.692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За приписами ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193ГК України).

Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

В силу ч.1 ст.75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2019р. між ТОВ "Суффле Агро Україна" (продавець) та ФГ "Агро Юпітер" (покупець) укладено договір поставки №, згідно умов якого даний договір є змішаним договором у розумінні ч.2 ст.628 Цивільного кодексу України та об`єднує договори поставки та надання послуг. Договір направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону, а також на надання послуг, пов`язаних із вирощуванням врожаю.

У відповідності до умов, зазначених у даному договорі, продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів (що йменуються надалі - товари): насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення.

Сторони домовились, що покупець зобов`язаний дотриматись пропорції 50/50 із закупівлі мінеральних добрив та решти будь-яких сільськогосподарських товарів, визначених в п.1.1.1 договору (насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин: добрива для позакореневого підживлення).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено факт поставки товару на загальну суму 2 083 263,78грн. підтверджується видатковими накладними, специфікаціями, товарно- транспортними накладними, податковими накладними, які наявні в матеріалах справи (а.с.36- 99, т.1).

За приписами ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

Згідно п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 (Положення) господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів; первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Вимоги щодо оформлення первинних документів наведені у п.2.4 Положення, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абз.1 п.2.5).

Як встановлено судом, наявні у матеріалах справи видаткові накладні відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та Положенню, оскільки містить підпис покупця, тому, ці видаткові накладні є беззаперечним доказом факту поставки товару на загальну суму 2 083 263,78грн..

Також, матеріали свідчать, що 15.02.2019р. між сторонами у справі було укладено договір № відповідно до якого ФГ "Агро Юпітер" поставило ТОВ "Суффле Агро Україна" товарів на загальну суму 1 150 609,69грн., що в свою чергу не заперечується сторонами.

Поряд із зазначеним слід врахувати у мови вказаного договору, які погоджені між сторонами, а саме п.п.4.1,4.2,4.3 - номенклатура товару, його кількість та ціна зазначаються у Специфікаціях до даного договору. При оплаті товару покупець обов`язково повинен вказати номер та дату рахунку чи видаткової накладної, в іншому разі продавець залишає за собою право зарахувати кошти на закриття будь-якої існуючої заборгованості покупця. Ціна встановлюється із ПДВ, якщо тільки це не суперечить законодавству. Якщо інші умови оплати не будуть погоджені Сторонами, покупець зобов`язується оплатити вартість товару не пізніше 31.10.2019р.. Якщо в додатках до договору буде вказана дата із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2019 рік.

Відповідно до ст.601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

У відповідності до ч.3 ст.203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін. Зарахуванням визнається угода, за якою з двох зустрічних однорідних вимог з предмета зобов`язання одна - менша за сумою - погашається повністю, а інша - більша за сумою - припиняється у частині, рівній меншій вимозі.

Також, для здійснення зарахування достатньо лише заяви однієї сторони.

Вимоги за позовними заявами сторін відповідають таким умовам: є зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим), однорідними, строк виконання щодо таких вимог настав.

З урахуванням всіх наведених умов згода іншої сторони для зарахування не вимагається.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, що відповідно до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №1 від 14.09.2020р. позивач зарахував зустрічну поставку на суму 1150609,69грн. в рахунок погашення боргу за договором від 15.02.2019р. № відповідно до якого ФГ "Агро Юпітер" поставило ТОВ "Суффле Агро Україна" товарів на загальну суму 1150609,69грн., що не заперечено та не спростовано сторонами.

Також, з матеріалів справи вбачається подання такої заяви № 1 від 14.09.2020р. (а.с.100) та вручення її відповідачеві 13.10.2020 р., що підтверджується даними з сайту Укрпошта.

Водночас, судом не взято до уваги покликання відповідача на те, що у відповідності до п.4.4 договору поставки сторони домовилися про кінцеву дату розрахунків за поставлений товар, яку визначили конкретною подією, а саме днем підписання сторонами видаткової накладної, не датою складання і підписання лише позивачем такої видаткової накладної. А також у зв`язку з не підписанням та не скріпленням печаткою специфікацій № від 09.01.2019р., № від 09.01.2019р., № від 11.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 10.01.2019р., № від 16.01 2019р., № від 16.01.2019р., № від 16.01.2019р. та видаткових накладних № від 19.02.2019р., № від 19.02.2019р., № від 26.02.2019р., № від 15.03.2019р., № від 06.02.2019р., № від 06.03.2019р., № від 05.02.2019р., № від 26.03.2019р., № від 26.02.2019р., № від 19.02.2019р. відповідач вважає, що момент розрахунків за поставлений позивачем товар не настав, оскільки за своєю правовою природою специфікація не являється первинним бухгалтерським документом, який може підтвердити господарську операцію, а є додатковим документом укладеним до договору для характеристики постачаємого товару, та в яких може фіксуватись ціна, строки поставки та інші умови.

Водночас специфікація - це документ, що додається до тексту договору поставки і є його невід`ємною частиною, а зміст специфікації складається з даних, що характеризують предмет постачання, а в деяких випадках - ціну, строки поставки та інші умови.

Також, у цивільному праві специфікація може розглядатися як спосіб набуття права власності, який охоплює переробку чужої речі, внаслідок чого створюється нова, або виготовлення нової речі з чужих матеріалів.

Враховуючи вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про доведеність поставки товару позивачем відповідно до видаткових накладних, які є первинними документами та погодження між сторонами кінцевої дати розрахунків 31.12.2019р..

Стосовно покликань скаржника в апеляційній скарзі про те, що товар Арамо 45 2X10 л зазначений в ТТН був відсутній, про що було зроблено відмітку в ТТН, слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в листі №72 від 17.06.2021р. не було зазначено, що ФГ "Агро Юпітер" не отримував від позивача товар Арамо 45 2X10 л. У вказаному листі зазначено лише те, що ФГ "Агро Юпітер" не замовляв цей хімпрепарат. При цьому в таблиці №8 яка додана до даного листа відповідач посилається на несправедливу, на його думку, вартість хімпрепарату Арамо. Крім того, посилання відповідача на те, що він не замовляв хімпрепарат Арамо 45 2X10 л. спростовується наявною у справі підписаною специфікацією № від 16.01.2019р., де в пункті 110 вказано назву товару Арамо 45 2X10 л.

Відповідачем підписано та скріплено печаткою видаткову накладну № від 26.03.2019р., у якій міститься найменування товару Арамо 45 2X10 л вартістю 57923,18грн.. При цьому у видатковій накладній жодних відміток про невідповідність кількості товару не зазначалось.

28.03.2021р. було зареєстровано податкову накладну №1038 від 26.03.2019р., де зазначено найменування товару Арамо 45 2X10 л вартістю 48 269,32грн. та ПДВ 9 653,84грн. При цьому жодних коригувань здійснено не було.

Таким чином, окрім ТТН, факт отримання товару Арамо 45 2X10 л підтверджується вищевказаною видатковою накладною, податковою накладною, квитанцією про реєстрацію податкової накладної, листом ФГ "Агро Юпітер" №72 від 17.06.2021р., а також специфікацією № від 16.01.2019р..

Відповідно до п.3.2 договору, покупець зобов`язується перевірити кількість товару при відвантаженні і, у випадках виявлення недостачі, негайно повідомити про це продавця. Товар вважається переданим за кількістю за умови підписання ТТН чи видаткової накладної покупцем. Претензії по кількості після підписання накладних не можуть бути заявлені Покупцем та не приймаються продавцем. У разі виявлення претензій по кількості складається акт згідно Інструкції про порядок приймання виробничо - технічного призначення товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Державного арбітражу СРСР від 15.06.1965р. №П-6.

Так, в силу приписів п.16 Інструкції П-6, якщо при прийманні продукції буде виявлена недостача, то одержувач зобов`язаний призупинити подальшу прийомну, забезпечити збереження продукції.

Пунктом 17 Інструкції П-6 встановлено, що одночасно з призупиненням приймання одержувач зобов`язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складанні двостороннього акта представника відправника, за умови що він з того ж міста. Представник іногороднього відправника (виробника) викликається у випадках, передбачених в основних і особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах або договорі. У цих випадках іногородній відправник (виробник) зобов`язаний не пізніше ніж на наступний день після отримання виклику одержувача повідомити телеграмою або телефонограмою, чи буде їм спрямований представник для участі в перевірці кількості продукції. Неотримання відповіді на виклик у вказаний термін дає право отримувачу здійснити приймання продукції до закінчення встановленого строку для явки представника відправника (виробника).

Згідно п.15.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 (Правила), у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі настання обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом, що може бути складений у паперовій або електронній формі.

Пунктом 15.2 Правил передбачено, що перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини, зокрема невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній.

Пунктом 15.6 Правил передбачено, що для засвідчення складання акта на вільному місці зворотного боку товарно-транспортної накладної зазначається дата складання і про що складений акт (наприклад: "Про недостачу місць", "Про порушення пломби" та ін.).

Таким чином, у разі відсутності товару, відповідач разом з перевізником повинен був скласти акт про недостачу та засвідчити складання акту на зворотному боці ТТН.

Матеріали справи не містять повідомлення відповідача до позивача про нестачу продукції та складання відповідного акту.

За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в розмірі 932654,09грн. підлягають задоволенню.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що заперечення скаржника та відповідні обґрунтування в апеляційній скарзі щодо обставин справи є безпідставними та такими, що не можуть впливати на розгляд даного спору по суті.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2021р. у справі №902/903/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агро Юпітер" - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агро Юпітер" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 25.11.2021р. у справі №902/903/21 - без змін.

2. Справу №902/903/21 повернути до Господарського суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "11" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.