СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Харків Справа № 922/3529/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Терещенко О.І.

за участю секретаря судового засідання Ярітенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (вх. № 3404 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.10.2021 у справі №922/3529/20, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Пономаренко Т.О., дата складання повного тексту ухвали - 21.10.2021,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО", м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", м. Харків,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.10.2021 у справі №922/3529/20 визнано частково додаткові кредиторські вимоги АТ "Дніпроазот" до боржника ТОВ "Азотфострейд" на суму 53537,93 грн штрафу, 15284,51 грн інфляційних витрат, 29226,70 грн 3% річних, 235391,05 грн пені та 4540,00 грн судових витрат. В іншій частині у задоволенні кредиторських вимог - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Азотфострейд" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.10.2021 у справі №922/3529/20, якою визнано частково додаткові кредиторські вимоги АТ "Дніпроазот" до боржника ТОВ "Азотфострейд", відмовити у визнанні додаткових кредиторських вимог АТ "Дніпроазот" до боржника ТОВ "Азотфострейд" повністю та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті (з урахуванням заяви про зміну апеляційних вимог від 30.11.2021).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Азотфострейд" (вх. № 3404 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.10.2021 у справі №922/3529/20; призначено розгляд справи на 25.01.2022, про що повідомлено учасників справи в порядку вимог статей 120, 268 ГПК України.

29.12.2021 АТ "Дніпроазот" засобами поштового зв`язку надіслано відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Азотфострейд" (вх. № 15271), в якому заявник заперечує проти доводів апелянта та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Азотфострейд" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.10.2021 у справі №922/3529/20, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.01.2022 у зв`язку із відпусткою судді Шевель О.В. для розгляду справи № 922/3529/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Терещенко О.І.

25.01.2022 до суду апеляційної інстанції від представника ТОВ "Азотфострейд" надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи (вх. № 889), яке обґрунтовано тим, що лише 20.01.2022 між ТОВ "Азотфострейд" та адвокатом Чернишовим Б.С. укладений договір про надання правової допомоги.

У судове засідання Східного апеляційного господарського суду 25.01.2022 з`явився представник АТ "Дніпроазот", який не заперечував проти клопотання представника ТОВ "Азотфострейд" про відкладення розгляду справи. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 відкладено розгляд даної справи на 08 лютого 2022 року об 11:45 годині, про що повідомлено учасників справи в порядку вимог статті 120, 264 ГПК України.

Водночас, 08.02.2022 до суду апеляційної інстанції від представника ТОВ "Азотфострейд" надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи (вх. № 1527), яке обґрунтовано тим, що 20.01.2022 між ТОВ "Азотфострейд" та адвокатом Чернишовим Б.С. укладений договір про надання правової допомоги, проте у зв`язку з терміновим відрядженням до м.Дніпро для участі в іншому судовому процесі просить відкласти розгляд справи на інший день.

Також, 08.02.2022 до апеляційного господарського суду від директора ТОВ "Азотфострейд" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 1536), в якому у зв`язку з захворюванням та підозрою на коронавірусну інфекція COVID-19 просить перенести розгляд справи на іншу дату.

Розглянувши клопотання апелянта та його представника про відкладення розгляду справи, апеляційний господарський суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Частинами 11, 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась, усі доводи і вимоги учасники справи можуть викласти і подати суду письмово, тоді як у клопотанні про відкладення розгляду справи заявниками не наведено суду доводів, що унеможливлюють розглянути судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу за відсутності його представника; не додано жодних доказів на підтвердження неможливості взяти участь в даному судовому засіданні.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 08.02.2022 розпочалось за участю ліквідатора "Азотфострейд" Саутенко С.О. та представника АТ "Дніпроазот", які заперечували проти доводів апелянта, зазначивши про законність та обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Отже, під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 3 статті 273 цього Кодексу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника апелянта.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 02 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (т.1, а.с.1-6).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2020, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2021, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (). Визнано вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" () у розмірі 500512,00 грн - основна заборгованість за рішенням Господарського суду Харківської області від 23.01.2020 у справі №922/3706/19, 106148,36 грн - пеня за порушення зобов`язання за рішенням Господарського суду Харківської області від 23.01.2020 у справі №922/3706/19, 9099,91 грн - судовий збір за рішенням Господарського суду Харківської області від 23.01.2020 у справі №922/3706/19, 106525,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу за постановою Верховного Суду у справі від 13.10.2020 №922/3706/19, 21020,00 грн - судовий збір, 45000,00 грн - витрати, пов`язані із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" строком на 170 календарних днів та призначено розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича. Попереднє засідання господарського суду призначено на 17 лютого 2021 року (т.1, а.с.104-113).

16.12.2020 оприлюднено у встановленому Кодексом України з процедур банкрутства порядку повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (), в якому зазначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника, а саме - протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (т.1, а.с.114).

Так, після публікації повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" у встановлений законом строк, 18.12.2020 до місцевого господарського суду від Акціонерного товариства "Дніпроазот" () надійшла заява (вх.№29590 від 18.12.2020) про визнання грошових вимог до боржника, в якій заявник просив визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Дніпроазот" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на суму 571250,82 грн, в тому числі: у розмірі 567046,82 грн основного боргу (4 черга) та 4204,00 грн витрат по сплаті судового збору (1 черга) (т.2, а.с.1-12).

В обґрунтування вимог заявник посилався на те, що на підставі укладеного між Акціонерним товариством "Дніпроазот" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" договору поставки хімічної продукції від 17.04.2019 №152876 заборгованість боржника за поставлену хімічну продукцію за специфікацією №1 до цього договору складає 490416,00 грн з ПДВ; на підставі укладеного між Акціонерним товариством "Дніпроазот" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" договору поставки хімічної продукції від 26.02.2019 №152667 заборгованість боржника за поставлену хімічну продукцію за специфікацією №4 до цього договору складає 76630,82 грн з ПДВ.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 визнано кредиторські вимоги Акціонерного товариства "Дніпроазот" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на суму 567046,82 грн основного боргу та 4204,00 грн судових витрат (т.2, а.с. 199-211).

Крім того, ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" про заміну ініціюючого кредитора правонаступником (вх.№2721 від 03.02.2021). Замінено ініціюючого кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП КРОП" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" (). Залучено до участі у справі ініціюючого кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" ().

За результатами попереднього засідання ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.08.2021 визнано грошові вимоги кредиторів, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (), а саме вимоги:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" в розмірі 500512,00 грн - основна заборгованість за рішенням господарського суду Харківської області від 23.01.2020 у справі №922/3706/19, 106148,36 грн - пеня за порушення зобов`язання за рішенням Господарського суду Харківської області від 23.01.2020 у справі №922/3706/19, 9099,91 грн - судовий збір за рішенням Господарського суду Харківської області від 23.01.2020 у справі №922/3706/19, 106525,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу за постановою Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №922/3706/19, 21020,00 грн - судовий збір, 45000,00 грн - витрати, пов`язані із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства); 89737,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за додатковою постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.11.2020 у справі №922/3706/19, 30 000,00 грн професійної правничої допомоги та 4540,00 грн судових витрат;

- Фермерського господарства "Альянс" на суму 511939,78 грн основного боргу, пені у сумі 15 907,21 грн, 3% річних у сумі 2061,78 грн, витрат по сплаті судового збору за звернення з позовом у сумі 7948,63 грн, витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою у сумі 11922,95 грн та 4 204,00 грн судових витрат;

- Акціонерного товариства "Дніпроазот" на суму 567046,82 грн основного боргу та 4 204,00 грн судових витрат;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" на суму 1451500,00 грн основного боргу, 450491,80 грн пені, 189933,87 грн 3% річних, 762103,46 грн інфляційних нарахувань, 46560,44 грн судового збору за подання позовної заяви, 93120,87 грн судового збору за подання касаційної скарги, 69840,46 грн повернення грошових коштів, сплачених на підставі постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019, та 4 204,00 грн судових витрат;

- Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на суму 213001,60 грн основного боргу, 45347,81 грн штрафних санкцій, 776,56 грн пені та 4540,00 грн судових витрат;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" на суму 2095074,96 грн основного боргу, 45876,00 грн судового збору у справі №922/1760/19, 82177,29 грн 3% річних, 104692,46 грн інфляційні збитки та 4540,00 грн судових витрат;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" () за рішенням господарського суду Харківської області від 30.07.2021 у справі №922/1142/20 на суму 4416427,34 грн та 4 540,00 грн судових витрат.

В частині заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ Трейдинг" щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи про банкрутство орієнтовно в розмірі 30000,00 грн та заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "НОВААГРО" щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи про банкрутство у розмірі 73906,00 грн відхилено.

Вказаною ухвалою призначено підсумкове засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду на 15.09.2021 (т.10, а.с. 169-236).

В подальшому, 19.08.2021 до суду першої інстанції від кредитора Акціонерного товариства "Дніпроазот" надійшла заява (вх.№19503 від 19.08.2021) про уточнення (збільшення) грошових вимог, в якій заявник просив суд визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Дніпроазот" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на суму 900487,01 грн, у тому числі:

- 4204,00 грн - судовий збір;

- 567046,82 грн - основний борг, у тому числі договорами: №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції - в сумі 490416,00 грн визнані ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 у справі №922/3529/20; №152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 76630, 82 грн визнані ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 у справі № 922/3529/20;

- 53537,93 грн - штраф за прострочення оплати хімічної продукції більш ніж на 30 календарних днів, у тому числі за договорами: №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції в сумі 34329,12 грн; № 152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 19208,81 грн;

- 15284,51 грн - інфляційні втрати, нараховані за договорами: №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції в сумі 12794,59 грн; № 152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 2 489,92 грн;

- 29226,70 грн - 3% річних, нараховані за договорами: №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції в сумі 22 008,26 грн; № 152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 7 218,44 грн;

- 235 391,05 грн - нарахована пеня, у тому числі за договорами: №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції в сумі 168939,30 грн; №152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 66451,75 грн.

А також заявник просив включити вимоги Акціонерного товариства "Дніпроазот" до реєстру вимог кредиторів у справі №922/3529/20 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (т.15, а.с. 1-7).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.08.2021 прийнято та призначено заяву (вх.№19503 від 19.08.2021) кредитора Акціонерного товариства "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог до розгляду в судовому засіданні на 22.09.2021. Зобов`язано кредитора Акціонерного товариства "Дніпроазот" у строк три дні з дати отримання даної ухвали надіслати на адреси розпорядника майна та кредиторів, грошові вимоги яких визнано ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2021, заяву (вх.№19503 від 19.08.2021) кредитора Акціонерного товариства "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог разом з доданими до неї документами; надати суду докази надсилання заяви (вх.№19503 від 19.08.2021) разом з доданими до неї документами на адреси розпорядника майна та кредиторів (оригінали фіскальних чеків та поштових описів вкладення). Зобов`язано боржника до дати проведення судового засідання: розглянути заяву (вх.№19503 від 19.08.2021) кредитора Акціонерного товариства "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог; письмово повідомити про результати розгляду заяви (вх.№19503 від 19.08.2021) розпорядника майна, заявника та суд; надати суду докази надсилання повідомлення про результати розгляду заяви (вх.№19503 від 19.08.2021) на адресу заявника та розпорядника майна (оригінали фіскальних чеків та поштових описів вкладення). Зобов`язано розпорядника майна до дати проведення судового засідання: розглянути заяву (вх.№19503 від 19.08.2021) кредитора Акціонерного товариства "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог; письмово повідомити заявника, боржника та суд про результати розгляду заяви (вх.№19503 від 19.08.2021); надати суду докази надсилання повідомлення про результати розгляду заяви (вх.№19503 від 19.08.2021) на адресу заявника та боржника (оригінали фіскальних чеків та поштових описів вкладення). Повідомлено кредиторів, грошові вимоги яких визнано ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2021, що вони можуть подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів (т.15, а.с. 13-15).

06.09.2021 до місцевого господарського суду від кредитора Акціонерного товариства "Дніпроазот" на виконання ухвали суду від 27.08.2021 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: документи, що підтверджують відправлення копії цієї заяви розпоряднику майна та кредиторам (вх.№20584 від 06.09.2021) (т.15, а.с.31-41).

Заперечуючи проти вимог АТ "Дніпроазот" боржник у відзиві на заяву про уточнення (збільшення) грошових вимог (вх.№21155 від 10.09.2021) зазначив про те, що за результатами розгляду вказаної заяви не визнає грошові вимоги кредитора нараховані за договорами №152876 від 17.04.2019 та №152667 від 26.02.2019 в сумі 333440,19 грн повністю, а саме: пені в сумі 235391,05 грн, штрафу в сумі 53 537,93 грн, інфляційних втрат в сумі 15284,51 грн, 3% річних в сумі 29226,70 грн, з огляду на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.12.2020 та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів (т.15, а.с. 50).

В свою чергу, розпорядником майна ТОВ "Азотфострейд" арбітражним керуючим Саутенко С.О. у повідомленні про розгляд заяви кредитора про уточнення (збільшення) грошових вимог(вх.№21494 від 14.09.2021) зазначено про визнання грошових вимог АТ "Дніпроазот" на загальну суму 904691,01 грн в повному обсязі (т.15, а.с.57-58).

19.10.2021 представник кредитора АТ "Дніпроазот" надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх.№24494 від 19.10.2021) разом із доказами сплати судового збору (т.15, а.с. 106-109).

Водночас, до місцевого господарського суду від представника кредитора АТ "Дніпроазот" надійшли уточнення до заяви про уточнення (збільшення) грошових вимог (вх.№24460 від 19.10.2021), в яких заявник просить вважати вірною наступну редакцію пункту 2 прохальної частини заяви АТ "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог: Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Дніпроазот" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на суму 904 691,01 грн, у тому числі:

- 1 черга: 4 204,00 грн - судовий збір;

- 4 черга: 567046,82 грн - основний борг, у тому числі за договорами: №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції в сумі 490416,00 грн, визнані ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 у справі № 922/3529/20, №152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 76630,82 грн, визнані ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 у справі №922/3529/20; 53537,93 грн - штраф за прострочення оплати хімічної продукції більш ніж на 30 календарних днів, у тому числі за договорами: №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції в сумі 34329,12 грн, 152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 19208,81 грн; 15284,51 грн - інфляційні втрати, нараховані за договорами: №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції в сумі 12794,59 грн, № 152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 2489,92 грн; 29226,70 грн - 3% річних, нараховані за договорами: №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції в сумі 22008,26 грн, №152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 7218,44 грн;

- 6 черга: 235391,05 грн - нарахована пеня, у тому числі за договорами: №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції в сумі 168939,30 грн, №152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 66451,75 грн (т.15, а.с.111-113).

Вищезазначене уточнення до заяви про уточнення (збільшення) грошових вимог обґрунтовано допущенням арифметичної помилки при підрахунку загальної суми грошових вимог, а саме замість правильної суми 904691,01 грн зазначено 900487,01 грн.

До заяви додано докази надсилання цих уточнень на адреси боржника та кредиторів.

20.10.2021 місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу про часткове визнання додаткових кредиторських вимог АТ "Дніпроазот" (т.15, а.с. 145-159).

Вказана ухвала суду першої інстанції з посиланням на приписи статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, статей 530, 549, 610, 625 Цивільного кодексу України, статей 193,217, 230, 231 Господарського кодексу України мотивована тим, що вимоги кредитора АТ "Дніпроазот" до ТОВ "Азотфострейд" в частині суми штрафу у розмірі 53537,93 грн, 15284,51 грн інфляційних витрат, 29226,70 грн 3% річних, 235391,05 грн пені та 4540,00 грн судових витрат є обґрунтованими, доведеними та такими, які підлягають визнанню у відповідності до статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства. Водночас, місцевий господарський суд зазначив про те, що вимоги АТ "Дніпроазот" на суму 567 046,82 грн основного боргу та 4 204,00 грн судових витрат вже було визнано судом та віднесено їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Азотфострейд", а отже заява АТ "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог боржника в цій частині не підлягає задоволенню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом під час постановлення оскаржуваної ухвали неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає про те, що в порушення статті 2 Кодексу України з процедури банкрутства, ст.ст. 161,162, 164 ГПК України, копії заяви АТ "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог до ТОВ "Азотфострейд" з додатками іншим учасникам справи спрямовані не були. Крім того, скаржник вказує на те, що кредитор АТ "Дніпроазот" не звертався до суду з проханням поновлення строку у відповідності до вимог статті 119 ГПК України на подання заяви про збільшення грошових вимог до боржника.

Відповідно до вимог частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду в частині визнання додаткових кредиторських вимог АТ "Дніпроазот" до боржника ТОВ "Азотфострейд" на суму 53537,93 грн штрафу, 15284,51 грн інфляційних витрат, 29226,70 грн 3% річних, 235391,05 грн пені та 4540,00 грн судових витрат.

У частині першій статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до преамбули КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Отже одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення вимог кредиторів.

Тому визначення підстав виникнення (природи, характеру) пред`явлених особою вимог до боржника є важливим елементом реалізації наведеної мети, оскільки від цього залежить набуття особою статусу кредитора у справі про банкрутство, який може бути набутий лише за умови пред`явлення вимог до боржника, які ґрунтуються на визначених законом вимогах та підставах.

Поняття кредитора у справі про банкрутство розкрито в абзаці одинадцятому статті 1 КУзПБ, згідно з яким кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

За приписами абзаців четвертого, тринадцятого статті 1 КУзПБ - боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Згідно з абзацом п`ятим статті 1 КУзПБ грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до положень частин 1, 3, 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Заява кредитора має містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Частиною шостою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Колегія суддів суду звертає увагу на усталені правові висновки Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, відповідно до яких:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі №914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 у справі №905/857/19 зазначив про те, що наведені висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки чинний Кодекс (статті 45-47) містить аналогічне правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Слід зауважити, що заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Таким чином, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №10/Б-921/1442/2013, від 13.10.2021 у справі №904/2104/19).

Зі змісту заяви АТ "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог вбачається, що заявлена сума боргу складається з основного боргу у сумі 567046,82 грн та судових витрат у сумі 4204 грн, штрафу у розмірі 53537,93 грн, пені у розмірі 235391,05 грн, інфляційних витрат у розмірі 15284,51 грн, 3% річних у розмірі 29226,70 грн.

Вказана заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар за договорами поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та №152667 від 26.02.2019.

При цьому, на підтвердження своїх вимог кредитор посилається на те, що сума основного боргу за договорами поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та №152667 від 26.02.2019 у розмірі 490416,00 грн та 76630,82 грн відповідно визнані ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 у справі №922/3529/20.

Судова колегія зазначає, що після публікації повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Азотфострейд", у встановлений законом тридцятиденний строк, до місцевого господарського суду від АТ "Дніпроазот" надійшла заява (вх.№29590 від 18.12.2020) про визнання грошових вимог до боржника на суму 571250,82 грн, в тому числі у розмірі 567046,82 грн основного боргу та 4204,00 грн витрат по сплаті судового збору (т.2, а.с.1-12).

За результатами розгляду цих вимог ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 визнано кредиторські вимоги АТ "Дніпроазот" до боржника ТОВ "Азотфострейд" на суму 567046,82 грн основного боргу та 4204,00 грн судових витрат (т.2, а.с. 199-211).

Крім того, ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.08.2021, зокрема, грошові вимоги АТ "Дніпроазот" до боржника ТОВ "Азотфострейд" на суму 567046,82 грн основного боргу та 4204,00 грн судових витрат визнано такими, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Азотфострейд".

Оскільки місцевим господарським судом постановлено ухвалу про визнання вищезазначених грошових вимог кредитора та віднесення їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Азотфострейд", то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ "Дніпроазот" (вх.№19503 від 19.08.2021) про уточнення (збільшення) грошових вимог боржника в цій частині.

Водночас, АТ "Дніпроазот" нараховано боржнику за порушення строків оплати згідно умов договорів поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та № 152667 від 26.02.2019 пеню, штраф, інфляційні витрати та 3% річних, які розраховані з наступного дня від дня прострочення основного зобов`язання до дня порушення провадження у справі про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", тобто до 18.11.2020.

Як вже було встановлено ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 у даній справі та підтверджується матеріалами справи, 26.02.2019 між Акціонерним товариством "Дніпроазот" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (покупець) укладений договір поставки хімічної продукції №152667 (надалі - договір №152667) на поставку карбаміду марки Б (надалі - хімічна продукція) (а.с.51-53 т.2).

Відповідно до пункту 1.1 договору №152667 постачальник зобов`язався протягом строку дії договору поставляти (передавати у власність) покупцю визначеним цим договором та невід`ємними додатками до нього продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець - зобов`язався приймати таку продукцію та оплачувати її вартість в порядку і в строки, передбачені договором та невід`ємними додатками до нього.

Відповідно до специфікації №1 від 26.02.2019 до договору №152667 постачальник зобов`язався протягом періоду з 26.02.2019 по 31.03.2019 поставити покупцю хімічну продукцію (карбамід марки Б) кількістю 200,0 тон на загальну суму 2 300 400,00 грн (а.с.54 т.2).

Відповідно до специфікації №2 від 19.03.2019 до договору №152667 постачальник зобов`язався протягом періоду з 19.03.2019 по 31.03.2019 поставити покупцю хімічну продукцію (карбамід марки Б) кількістю 600,0 тон на загальну суму 6 840 000,00 грн (а.с.55 т.2).

Відповідно до специфікації №3 від 02.04.2019 до договору №152667 постачальник зобов`язався протягом періоду з 02.04.2019 по 30.04.2019 поставити покупцю хімічну продукцію (карбамід марки Б) кількістю 200,0 тон на загальну суму 2 280 000,00 грн (а.с.56 т.2).

Відповідно до специфікації №4 від 11.04.2019 до договору №152667 постачальник зобов`язався протягом періоду з 11.04.2019 по 30.04.2019 поставити покупцю хімічну продукцію (карбамід марки Б) кількістю 300,0 тон на загальну суму 3 360 600,00 грн (а.с.57 т.2).

Згідно з пунктом 3.1 договору №152667 постачання хімічної продукції покупцю здійснюється постачальником на умові (базисі) поставки: EXW - склад постачальника (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. С.Х. Горобця,1), згідно Правил Міжнародної Торгової Палати (ICC), з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, в редакції 2010 р. (надалі - ІНКОТЕРМС - 2010).

Пунктом 3.5 договору №152667 сторони погодили, що після підписання специфікації на поставку хімічної продукції покупець, для поставки йому хімічної продукції, має направляти постачальнику належним чином оформлені письмові заявки на поставку (відвантаження) хімічної продукції із зазначенням в них бажаного графіку поставки (відвантаження). Заявки направляються постачальнику поштою, факсимільним зв`язком та/або на e-mail: . Покупець зобов`язаний зазначати у письмових заявках на постачання (відвантаження) хімічної продукції наступну обов`язкову інформацію:

- номер та дата даного договору;

- номер та дата специфікації на поставку хімічної продукції, за якою необхідно поставити покупцю хімічну продукцію;

- найменування хімічної продукції, яку необхідно поставити покупцю;

- кількість хімічної продукції, яку необхідно поставити покупцю в кожній партії;

- графік поставки (відвантаження) хімічної продукції в розрізі партій;

Письмові заявки покупця на поставку (відвантаження) хімічної продукції, в яких відсутня обов`язкова інформація, постачальник має право не розглядати.

У відповідності до пункту 3.10 договору №152667 постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання по поставці хімічної продукції покупцю, з моменту надання певної кількості (партії) хімічної продукції в розпорядження покупця або вказаної ним особи (перевізникові, вантажоодержувачі) на складі постачальника. Датою поставки хімічної продукції є дата оформлення накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції (дата накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції). Ризик втрати чи пошкодження хімічної продукції, право власності на оплачену покупцем хімічну продукцію, а також обов`язок несення витрат, пов`язаних з хімічною продукцією, переходять від постачальника до покупця в момент виконання постачальником своїх зобов`язань по поставці хімічної продукції.

На виконання умов договору №152667, по факту прибуття покупцем на склад постачальника, постачальник 26.02.2019 поставив покупцю хімічну продукцію за специфікацією №1 до договору №152667 у кількості 24,0 тон на загальну суму 276048,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000092 від 26.02.2019.

Для забезпечення виконання зобов`язань за специфікацією №1 до договору №152667, згідно платіжного доручення №490 від 26.02.2019 покупець перерахував на користь постачальника грошові кошти в якості оплати хімічної продукції у розмірі 276048,00 грн.

На виконання умов договору №152667, по факту прибуття покупцем на склад постачальника, постачальник поставив покупцю хімічну продукцію за специфікацією №2 до договору №152667:

- 20.03.2019 у кількості 22,5 тон на загальну суму 256500,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000246 від 20.03.2019;

- 20.03.2019 у кількості 22,5 тон на загальну суму 256500,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000247 від 20.03.2019;

- 21.03.2019 у кількості 23,25 тон на загальну суму 265050,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000270 від 21.03.2019;

- 21.03.2019 у кількості 24,0 тон на загальну суму 273600,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000271 від 21.03.2019;

- 21.03.2019 у кількості 24,0 тон на загальну суму 273600,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000272 від 21.03.2019;

- 25.03.2019 у кількості 23,25 тон на загальну суму 265050,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000312 від 25.03.2019;

- 26.03.2019 у кількості 23,25 тон на загальну суму 265050,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000319 від 26.03.2019;

- 28.03.2019 у кількості 24,0 тон на загальну суму 273600,00 грн. згідно накладної - вимоги на відпуск Хімічної продукції № A3-0000350 від 28.03.2019;

- 28.03.2019 у кількості 23,25 тон на загальну суму 265050,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000337 від 28.03.2019.

Як свідчать матеріали справи, для забезпечення виконання своїх зобов`язань за специфікацією №2 до договору №152667, покупець перерахував на користь постачальника грошові кошти в якості оплати хімічної продукції згідно наступних платіжних доручень:

- платіжного доручення №573 від 20.03.2019 на суму 340000,00 грн;

- платіжного доручення №574 від 20.03.2019 на суму 108000,00 грн;

- платіжного доручення №575 від 20.03.2019 на суму 65000,00 грн;

- платіжного доручення №581 від 21.03.2019 на суму 465000,00 грн;

- платіжного доручення №572 від 21.03.2019 на суму 316000,00 грн;

- платіжного доручення №573 від 21.03.2019 на суму 31250,00 грн;

- платіжного доручення №598 від 25.03.2019 на суму 265050,00 грн;

- платіжного доручення №607 від 27.03.2019 на суму 110000,00 грн;

- платіжного доручення №608 від 27.03.2019 на суму 155050,00 грн;

- платіжного доручення №619 від 29.03.2019 на суму 180000,00 грн;

- платіжного доручення №620 від 29.03.2019 на суму 82000,00 грн;

- платіжного доручення №623 від 01.04.2019 на суму 70000,00 грн;

- платіжного доручення №624 від 01.04.2019 на суму 206650,00 грн

На виконання умов договору №152667, по факту прибуття покупцем на склад постачальника, постачальник поставив покупцю хімічну продукцію за специфікацією №3 до договору № 15667:

- 05.04.2019 у кількості 23,25 тон на загальну суму 265050,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № A3-0000438 від 05.04.2019;

- 09.04.2019 у кількості 24,0 тон на загальну суму 273600,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000481 від 05.04.2019;

- 09.04.2019 у кількості 24,0 тон на загальну суму 273600,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000482 від 05.04.2019.

Для забезпечення виконання своїх зобов`язань за специфікацією №3 до договору №152667, покупець перерахував на користь постачальника грошові кошти в якості оплати хімічної продукції згідно наступних платіжних доручень:

- платіжного доручення №648 від 04.04.2019 на суму 100000,00 грн;

- платіжного доручення №647 від 05.04.2019 на суму 100000,00 грн;

- платіжного доручення №648 від 05.04.2019 на суму 65050,00 грн;

- платіжного доручення №663 від 09.04.2019 на суму 262200,00 грн;

- платіжного доручення №668 від 09.04.2019 на суму 75000,00 грн;

- платіжного доручення №678 від 12.04.2019 на суму 210000,00 грн.

На виконання умов договору №152667, по факту прибуття покупцем на склад постачальника, постачальник поставив покупцю хімічну продукцію за специфікацією №4 до договору №152667:

- 11.04.2019 у кількості 23,25 тон на загальну суму 260446,50 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000514 від 11.04.2019;

- 12.04.2019 у кількості 22,5 тон на загальну суму 252045,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000527 від 12.04.2019;

- 12.04.2019 у кількості 23,25 тон на загальну суму 260446,50 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000555 від 12.04.2019;

- 12.04.2019 у кількості 21,75 тон на загальну суму 243643,50 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000556 від 12.04.2019;

- 18.04.2019 у кількості 23,25 тон на загальну суму 260446,50 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000606 від 12.04.2019;

- 18.04.2019 у кількості 21,75 тон на загальну суму 243643,00 грн згідно накладної - вимоги на відпуск хімічної продукції № АЗ-0000617 від 18.04.2019.

Для забезпечення виконання своїх зобов`язань за специфікацією №4 до договору №152667, покупець перерахував на користь постачальника грошові кошти в якості оплати хімічної продукції відповідно наступних платіжних доручень:

- платіжного доручення №678 від 12.04.2019 на суму 23880,00 грн;

- платіжного доручення №683 від 12.04.2019 на суму 270000,00 грн;

- платіжного доручення №686 від 12.04.2019 на суму 234090,00 грн;

- платіжного доручення №693 від 17.04.2019 на суму 246444,00 грн;

- платіжного доручення №697 від 17.04.2019 на суму 14002,50 грн;

- платіжного доручення №699 від 18.04.2019 на суму 243643,50 грн;

- платіжного доручення №31 від 27.11.2019 на суму 50000,00 грн;

- платіжного доручення №34 від 28.11.2019 на суму 75000,00 грн;

- платіжного доручення №2 від 14.01.2020 на суму 41000,00 грн;

- листа №12/06 (залік зустрічних однорідних вимог) від 12.06.2020 на суму 31780,00 грн.

Доказів оплати хімічної продукції № АЗ-0000617 від 18.04.2019 у розмірі 76630,82 грн (в т.ч. ПДВ 20%) матеріали справи не містять.

Разом з цим, 17.04.2019 між Акціонерним товариством "Дніпроазот" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (покупець) було укладено договір поставки хімічної продукції №152876 (надалі - договір №152876) на поставку карбаміду марки Б (надалі - хімічна продукція) (а.с.47-49 т.2).

Відповідно до пункту 1.1 договору №152876 постачальник зобов`язався протягом строку дії договору поставляти (передавати у власність) покупцю визначеним цим договором та невід`ємними додатками до нього продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець - зобов`язався приймати таку продукцію та оплачувати її вартість в порядку і в строки, передбачені договором та невід`ємними додатками до нього.

У відповідності до специфікації №1 до договору №152876 постачальник зобов`язався протягом періоду з 17.04.2019 по 30.04.2019 поставити покупцю хімічну продукцію у обсязі 216,0 тон загальною вартістю 2441644,00 грн (а.с.50 т.2)

Відповідно до пункту 3.1 договору №152876, постачання хімічної продукції покупцю здійснюється постачальником на умові (базисі) поставки СРТ - перевезення залізничним транспортом оплачене до залізничної станції на території України, вказаної у письмовій заявці на поставку (відвантаження) хімічної продукції, згідно Правил Міжнародної Торгової Палати (ICC), з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, в редакції 2010 р. (надалі - ІНКОТЕРМС - 2010).

Пунктом 3.5 договору №152876 передбачено, що після підписання специфікації на поставку хімічної продукції покупець, для поставки йому хімічної продукції, має направляти постачальнику належним чином оформлені письмові заявки на поставку (відвантаження) хімічної продукції із зазначенням в них бажаного графіку поставки (відвантаження). Заявки направляються постачальнику поштою, факсимільним зв`язком та/або на e-mail: геа. Покупець зобов`язаний зазначати у письмових заявках на постачання (відвантаження) хімічної продукції наступну обов`язкову інформацію:

- номер та дата даного Договору;

- номер та дата специфікації на поставку хімічної продукції, за якою необхідно поставити покупцю хімічну продукцію;

- найменування хімічної продукції, яку необхідно поставити покупцю;

- кількість хімічної продукції, яку необхідно поставити покупцю в кожній партії;

- графік поставки (відвантаження) хімічної продукції в розрізі партій;

- повне найменування вантажоодержувачів із зазначенням їх повної і точної адреси;

- коди вантажоодержувачів;

- найменування залізниць, коди та найменування станцій призначення вантажу (хімічної продукції);

- місця вивантаження хімічної продукції (з подачею на під`їзну колію вантажоодержувача чи ні).

Письмові заявки покупця на поставку (відвантаження) хімічної продукції, в яких відсутня обов`язкова інформація, постачальником має право не розглядати.

Пунктом 3.8 договору №152876 сторони погодили, що постачання хімічної продукції здійснюється залізничним транспортом у призначеному для її перевезення рухомому складі. Хімічна продукція постачається у власних (орендованих) вагонах постачальника. Сторони вправі окремо письмово погодити постачання хімічної продукції у вагонах, що надаються покупцем.

У відповідності до пункту 3.9 договору №152876 постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання по поставці хімічної продукції покупцю, з моменту передачі певної кількості (партії) хімічної продукції першому перевізникові задля її доставки до вказаної покупцем залізничної станції на території України. Датою поставки хімічної продукції є дата передачі хімічної продукції першому перевізникові вантажу (хімічної продукції), яка зазначена у накладній (електронній накладній) на перевезення вантажу. Ризик втрати чи пошкодження хімічної продукції, право власності на хімічну продукцію, а також обов`язок несення витрат, пов`язаних з хімічною продукцією, переходять від постачальника до покупця в момент виконання постачальником своїх зобов`язань по поставці хімічної продукції.

Як свідчать матеріали справи, 17.04.2019 покупець направив, а постачальник отримав, письмову заявку вих.№17-1 (вх.№1836 від 17.04.2019) за договором №152876 з проханням поставити хімічну продукцію у кількості двох вагонних норм на: Станцію призначення: Шевченкове - Південне, Південна залізниця (код станції 430508, 1 вагон) та на Станцію призначення: Вовчанськ, Південна залізниця (код станції 433506,1 вагон).

На виконання умов договору №152876 та письмової заявки покупця, постачальник поставив покупцю хімічну продукцію за специфікацією №1 до договору №152876 наступним чином:

- 22.04.2019, згідно квитанції на перевезення вантажу №45422052 від 22.04.2019 та видаткової накладної №7896 від 22.04.2019, поставлено хімічну продукцію у кількості 54,0 тон загальною вартістю 610416,00 грн до станції призначення: Шевченкове - Південне, Південна залізниця (код станції 430508);

- 22.04.2019, згідно квитанції на перевезення вантажу №45422060 від 22.04.2019 та видаткової накладної №7897 від 22.04.2019, поставлено хімічну продукцію у кількості 54,0 тон загальною вартістю 610416,00 грн до станції призначення: Вовчанськ, Південна залізниця (код станції 433506) (а.с.58-59 т.20).

Для забезпечення виконання зобов`язання за договором №152876, покупець перерахував на користь постачальника наступні грошові кошти в якості оплати хімічної продукції:

- згідно платіжного доручення №701 від 18.04.2019 на суму 373 032,00 грн та платіжного доручення №702 від 18.04.2019 на суму 237384,00 грн, покупець здійснив оплату хімічної продукції згідно квитанції на перевезення вантажу №45422052 від 22.04.2019 та видаткової накладної №7896 від 22.04.2019 на загальну суму 61016,00 грн.;

- згідно платіжного доручення №706 від 19.04.2019 на суму 120000,00 грн покупець здійснив оплату хімічної продукції згідно квитанції на перевезення вантажу №45422060 від 22.04.2019 та видаткової накладної №7897 від 22.04.2019 на загальну суму 120000,00 грн. Вартість неоплаченої хімічної продукції згідно квитанції на перевезення вантажу №45422060 від 22.04.2019 та видаткової накладної №7897 від 22.04.2019 становить 490416,00 грн (в т.ч. ПДВ 20%).

Як стверджує кредитор, станом на день подання заяви про визнання грошових вимог до боржника заборгованість боржника за поставлену хімічну продукцію за специфікацією №1 до договору №152876 складає 490416,00 грн.

ТОВ "Азотфострейд" вищезазначену заборгованість було визнано в повному обсязі (т.2, а.с.187).

Таким чином, у зв`язку з порушенням боржником умов договорів поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та №152667 від 26.02.2019 щодо повної оплати поставленого товару, загальна заборгованість боржника перед кредитором складає 567046,82 грн.

Судова колегія зазначає, що в ухвалі Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 у даній справі встановлено обставини щодо доведення АТ "Дніпроазот" наявності заборгованості ТОВ "Азотфострейд" за вказаними договорами поставки на загальну суму 567046,82 грн, з яких: за договором №152876 від 17.04.2019 поставки хімічної продукції в сумі 490416,00 грн, за договором №152667 від 26.02.2019 поставки хімічної продукції в сумі 76630,82 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій бере участь особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За частиною другою статті 13 Закону № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Також принцип обов`язковості судових рішень закріплений у статті 18 ГПК України, у частині першій якої вказано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відтак, наявність заборгованості ТОВ "Азотфострейд" перед кредитором у розмірі 567046,82 грн основного боргу підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили і доведення не потребує. Судом встановлено, що підставами виникнення у боржника грошових зобов`язань перед АТ "Дніпроазот" було вчинення договорів поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та №152667 від 26.02.2019, а також невиконання боржником зобов`язань за цими договорами.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.

З огляду на правову природу укладених між сторонами договорів, які у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, положеннями § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частин 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

При цьому, положення частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як вже було зазначено вище, обставини щодо порушення зобов`язань ТОВ "Азотфострейд" за договорами поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та №152667 від 26.02.2019 в частині повної оплати поставленого товару та, як наслідок наявності заборгованості зі сплати основного боргу в загальному розмірі 567046,83 грн було встановлено ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2021 та не заперечуються боржником.

Досліджуючи питання наявності (відсутності) підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №910/1193/19, від 14.01.2020 у справі № 924/532/19, від 20.09.2019 у справі №904/4342/18, від 08.05.2019 у справі №904/2156/18, від 17.10.2018 у справі №916/1883/16.

З огляду на викладене, за наявності встановленого факту прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань в частині оплати товару за договорами поставки хімічної продукції №152876 від 17.04.2019 та № 152667 від 26.02.2019, зважаючи на суми основного боргу з урахуванням дат їх виникнення та встановлених строків оплати, враховуючи здійснення розрахунку за період до відкриття провадження у справі про банкрутство, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних витрат, колегія суддів дійшла висновку про правомірність нарахування заявником 3% річних на загальну суму 29226,70 грн (за договором №152876 за період з 23.05.2019 по 18.11.2020 у сумі 22008,26 грн, за договором № 152667 за період з 21.05.2019 по 18.11.2020 у сумі 7218,44 грн), а також інфляційних витрат на загальну суму 15284,51 грн (за період з червеня 2019 по жовтень 2020 року за договором №152876 у сумі 12794,59 грн, за договором №152667 у сумі 2489,92 грн). А отже, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, про те, що заява АТ "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог боржника в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимог АТ "Дніпроазот" в частині нарахування штрафу та пені, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання; учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно із статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України (постанова Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі 3-53гс15).

Колегія суддів враховує, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19, постановах Верховного Суду від 9 лютого 2018 року у справі №911/2813/17, від 22 березня 2018 року у справі № 911/1351/17, від 25 травня 2018 року у справі № 922/1720/17, від 2 квітня 2019 року у справі № 917/194/18).

Відповідальність у вигляді пені та штрафу передбачена пунктами 5.2 договорів №152876 та №152667 (в редакції додаткових угод №1 до договорів), якими встановлено, що у разі порушення строків оплати хімічної продукції покупець зобов`язаний сплатити постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплаченої в строк хімічної продукції, за кожен день прострочення платежу. За прострочення оплати хімічної продукції більш ніж на 30 календарних днів, покупець додатково до пені і не виключаючи її, сплачує постачальникові штраф у розмірі 7 відсотків від вартості неоплаченої в строк хімічної продукції (т.15, а.с. 8-9).

За порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань кредитор просив визнати грошові вимоги на суму 53537,93 грн штрафу за прострочення оплати хімічної продукції більш ніж на 30 календарних днів, у тому числі за договором №152876 від 17.04.2019 в сумі 34329,12 грн, договором 152667 від 26.02.2019 в сумі 19208,81 грн, а також 235391,05 грн пені, у тому числі за договором №152876 від 17.04.2019 в сумі 168939,30 грн, договором №152667 від 26.02.2019 в сумі 66451,75 грн, нарахованих до дня відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Азотфострейд".

З урахуванням встановлених обставин щодо невиконання боржником взятих на себе обов`язків за договорами поставки в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар, перевіривши надані кредитором розрахунки штрафу та пені, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення заяви АТ "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог боржника в цій частині.

Судова колегія зазначає, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності здійсненого розрахунку 3% річних, інфляційних витрат, пені та штрафу.

Натомість, доводами апеляційної скарги є неправильне застосування приписів статті 45 КУПБ, оскільки АТ "Дніпроазот" звернулось із заявою про уточнення (збільшення) грошових вимог поза межами встановленого законом строку та не заявляло клопотання про поновлення цього строку в порядку вимог статті 119 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з частиною 1 статті 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів (абз.абз. 2, 3 ч. 4 ст. 45 КУзПБ).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зокрема, викладеною в постанові від 25.08.2021 у справі №910/8992/19, системний аналіз частин 1, 4 статті 45 КУзПБ дозволяє дійти висновків, що приписами зазначеного Кодексу встановлено строк на подання до господарського суду письмових заяв з конкурсними вимогами до боржника. Пропущення такого строку на подання до господарського суду саме заяви з конкурсними вимогами до боржника є підставою для того, що такий кредитор, хоч і є конкурсним, однак не матиме права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Подання письмової заяви з конкурсними вимогами до боржника в строк, визначений приписами частини 1 статті 45 КУзПБ, та подання до такої заяви поза межами зазначеного строку уточнень і доповнень, які не змінюють суму кредиторських вимог, не є підставою для застосування до такої заяви з конкурсними кредиторськими вимогами до боржника приписів абзаців 2, 3 частини 4 статті 45 КУзПБ.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 903/1001/19.

Враховуючи те, що АТ "Дніпроазот" звернулось із заявою про уточнення (збільшення) грошових вимог поза межами тридцятиденного строку з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Азотфострейд", та після визнання його кредиторських вимог в межах даної справи та внесення їх до реєстру вимог кредиторів, зважаючи на те, що подані уточнення і доповнення в даному випадку змінюють суму кредиторських вимог, то наявні підстави для застосування до такої заяви з конкурсними кредиторськими вимогами до боржника приписів абзаців 2, 3 частини 4 статті 45 КУзПБ.

При цьому, загальні положення щодо видів, порядку обчислення, поновлення чи продовження процесуальних строків, а також наслідків їх пропуску врегульовані в главі 6 розділу І ГПК України (статті 113 - 119).

Згідно зі статтею 118 та частиною 1 статті 119 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Водночас, строк на заявлення конкурсними кредиторами вимог до боржника у справі про банкрутство, початок його перебігу, а також наслідки його спливу визначено в Кодексі України з процедур банкрутства, зокрема статтею 45 КУзПБ.

Виходячи із наведеного, безпідставними є твердження заявника апеляційної скарги про поширення на спірні правовідносини загального правила передбаченого статтею 119 ГПК України щодо можливості поновлення встановленого законом процесуального строку, оскільки в даному випадку застосуванню підлягає стаття 45 КУзПБ як спеціальна норма, яка не передбачає можливості поновлення визначеного у цій статті строку.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі № 904/678/20.

Відтак, незалежно від поважності причин пропуску визначеного частиною першою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства строку колегія суддів дійшла висновку щодо неможливості поновлення цього строку, враховуючи, що кредитор, який звернувся до суду із відповідною заявою не втрачає права на задоволення своїх вимог, однак не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Таким чином, твердження ТОВ "Азотфострейд" щодо не звернення АТ "Дніпроазот" до суду з клопотанням про поновлення строку на подання заяви про збільшення грошових вимог до боржника є безпідставним та необґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції визнає необґрунтованим довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно застосував приписи ст. 45 КУПБ.

Також, доводами апеляційної скарги є порушення статті 2 Кодексу України з процедури банкрутства, та статей 161, 162, 164 ГПК України, оскільки копії заяви АТ "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог до ТОВ "Азотфострейд" з додатками іншим учасникам справи спрямовані не були.

Проте, як свідчать матеріали справи ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.08.2021 у справі № 922/3529/20 було, зокрема, зобов`язано кредитора АТ "Дніпроазот" у строк три дні з дати отримання даної ухвали надіслати на адреси розпорядника майна та кредиторів, грошові вимоги яких визнано ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2021, заяву (вх.№19503 від 19.08.2021) кредитора АТ "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог разом з доданими до неї документами; надати суду докази надсилання заяви (вх.№19503 від 19.08.2021) разом з доданими до неї документами на адреси розпорядника майна та кредиторів (оригінали фіскальних чеків та поштових описів вкладення).

Матеріалами справи підтверджується, що 06.09.2021 до місцевого господарського суду від кредитора АТ "Дніпроазот" на виконання ухвали суду від 27.08.2021 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: документи, що підтверджують відправлення копії цієї заяви розпоряднику майна та кредиторам (вх.№20584 від 06.09.2021) (т.15, а.с.31-41).

До того ж, до суду першої інстанції від боржника ТОВ "Азотфострейд" надійшов відзив на заяву АТ "Дніпроазот" про уточнення (збільшення) грошових вимог (вх.№21155 від 10.09.2021) (т.15, а.с. 50). Вищенаведене свідчить про обізнаність боржника зі змістом поданої заяви.

Таким чином, твердження ТОВ "Азотфострейд" щодо не направлення АТ "Дніпроазот" копії заяви про уточнення (збільшення) грошових вимог іншим учасникам справи є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Наведене свідчить, що доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскарженій частині.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" без задоволення, а ухвали Господарського суду Харківської області від 20.10.2021, у справі №922/3529/20 - без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.10.2021 у справі №922/3529/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.02.2022.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.І. Терещенко