ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"10" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3978/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" (вул. Набережна Перемоги, буд. 38, м. Дніпро, 49094)

до відповідача: Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" (пр-т Небесної сотні, 32-А, м. Одеса, 65121)

про стягнення 51831,80 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Шепітько О.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Стенкор звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 51831,80 грн, з яких: основний борг в сумі 43200,00 грн; пеня в сумі 2814,49 грн; 3% річних в сумі 1348,96 грн та інфляційні втрати в сумі 4468,35 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору від 14.09.2020 №272/МТЗ-20 в частині оплати 80% вартості поставленого позивачем товару, строк на оплату якого, на час подання позову, настав.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.12.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; призначено судове засідання для розгляду справи по суті призначити на "24" січня 2022 о 12:30.

24 січня 2022 до суду відповідачем було подано заяву про закриття провадження у справі №916/3978/21.

У судовому засіданні 24 січня 2022 судом було проголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 10 лютого 2022 о 16:00.

У судове засідання 10.02.2022 з`явився представник відповідача, який повістю підтримав поданим ним заяву та просив суд закрити провадження у справі №916/3978/21.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо предмет спору відсутній.

Як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Між цим суд відзначає, що закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Так, предметом спору в цій справі є грошові кошти в загальному розмірі 51831,80 грн, з яких: основний борг в сумі 43200,00 грн; пеня в сумі 2814,49 грн; 3% річних в сумі 1348,96 грн та інфляційні втрати в сумі 4468,35 грн.

Як встановлено судом, після відкриття провадження у цій справі відповідач спірні у цій справі кошти сплатив, що підтверджується наявним у справі платіжним дорученням від 19.01.2022 №133 на суму 53631,80 грн, поясненнями відповідача та не заперечується позивачем. (а.с.78, т.1).

Отже, оскільки спір між сторонами перестав існувати в процесі розгляду справи, суд, з врахуванням вищевказаних норм чинного законодавства, вважає за необхідне на підставі п. 2 ч.1 ст.231 ГПК України закрити провадження у справі №916/3978/21.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

24.01.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю Стенкор до суду надійшла заява, в якій останнє просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу розмірі 5000,00 грн.

03.02.2022 від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому останній просить суд зменшити розмір витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги до 2000,00 грн.

В обґрунтування цієї заяви відповідач посилається на те, що позивач у договорі не зазначив методику розрахунку (порядок обчислення), а саме - чи здійснюється розрахунок за надання правничої допомоги шляхом погодинної оплати чи закріпленої у договорі (додаткових угодах до нього) фіксованої вартості послуг, які будуть надані. Відповідач вважає заявлену вартість робіт надмірною та недоведеною належним чином, так як жодного документу, який би підтверджував обсяг годин витрачених на підготовку позовної заяви, заявлених у акті приймання-передачі правової допомоги, до суду позивачем надано не було. Крім цього, відповідач відзначає, що позовна заява займає усього 5 сторінок, з яких нормативне обґрунтування займає 1,5 сторінки, а справа про стягнення заборгованості не є складною справою, відноситься до категорії справ, що мають приватноправовий характер, не викликає публічного резонансу з боку органів державної, місцевої влади або засобів масової інформації.

10.02.2022 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в яких позивач зауважує, що відповідачем не надано доказів не співмірності заявлених витрат на правничу допомогу, у тому числі, розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, та наголосивши, що доводи відповідача ґрунтуються лише на припущеннях останнього.

Вирішуючи питання щодо заяви позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч.ч. 3-6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч.3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (Аналогічна за змістом позиція викладена Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 19.01.2022 у справі №910/1344/19).

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

Так, у позовній заяві позивачем було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікував понести у зв`язку з розглядом цієї справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2021 між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» (далі - клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги» (а.с. 69-70 т.1), відповідно до п. 1.1. якого адвокат приймає на себе доручення клієнта про надання правової допомоги обумовленого ним виду в інтересах останнього, в тому обсязі та на тих умовах, що передбачені і закріплені за взаємною згодою у цьому договорі, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії адвоката по наданню правової допомоги, а також усі фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом своїх зобов`язань за даним договором.

За умовами розділу 4 договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату за договором гонорар у розмірі та порядку, наведеному у додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Розмір гонорару може бути змінено за домовленістю сторін у зв`язку із суттєвим зростанням або зменшенням обсягу допомоги, що має бути надана. У разі недосягнення згоди між сторонами з цього питання дія договору припиняється з виконанням клієнтом вимог, передбачених п.3.1.2 цього договору.

Додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 визначено вартість та порядок сплати правової допомоги адвоката, зокрема, за підготовку позовної заяви, відповіді на відзив, відзиву, заперечення на відповідь на відзив, зустрічний позов (в незалежності від витраченого часу) за 1 документ в сумі 5000грн.

Відповідно до п. 3.1. додатку №1 до договору оплата послуг здійснюється за фактом їх надання на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданої правової допомоги протягом тридцяти днів з моменту підписання акту або сплачується клієнтом наперед.

Згідно з розрахунком суми гонорару (а.с. 68 т.1), складеним адвокатом Клименко І.І., останнім у цій справі було виконано роботи з підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості у розмірі 51831,80 грн (справа №916/3978/21) у кількості одного документу, що становить 5000,00грн.

20.01.2022 між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» був підписаний акт приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 01.03.2021 №2 (а.с.67 т.1), яким останні підтвердили, зокрема, що загальна вартість наданих послуг становить 5000,00 грн без ПДВ. Клієнт не має претензій до адвоката щодо кількості, якості та своєчасності наданих послуг. Даний акт з моменту його підписання є підставою для оплати клієнтом наданих послуг. Клієнт зобов`язується оплатити надані послуги в сумі 5000,00 грн протягом 30 календарних днів з моменту підписання даного акту.

Для здійснення оплати 20.01.2022 Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» позивачу було виставлено рахунок фактуру №02/01 на оплату адвокатських послуг з надання правової допомоги по справі №916/3978/21 на суму 5000,00грн (а.с.66, т.1).

Проаналізувавши подані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, суд дійшов висновку, що ці витрати підтверджуються матеріалами справи. Натомість належних доказів на підтвердження неспівмірності цих витрат відповідачем до матеріалів справи не подано. При цьому, суд враховує, що відповідачем не доведено належним чином завищення вартості витрат позивача на правничу допомогу. Суд зауважує, що складенню позовної заяви передує необхідність здійснення адвокатом аналізу відносин сторін, підготовка необхідних матеріалів для подання позову, проведення консультацій з позивачем, тощо, а тому суд вважає, що доводи відповідача щодо неспівмірності витрат з урахуванням обсягу, категорії та складності справи, не знайшли свого підтвердження.

Отже, приймаючи до уваги надані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи, враховуючи недоведеність відповідачем належними доказами неспівмірності цих витрат, суд дійшов висновку, що витрати позивача є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у повному обсязі.

При цьому суд роз`яснює позивачу, що з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідним клопотанням про повернення сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 234-235 Господарського процесуального кодексу Україн, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" про стягнення 51831,80 грн закрити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" (пр-т Небесної сотні, 32-А, м. Одеса, 65121, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" (вул. Набережна Перемоги, буд. 38, м. Дніпро, 49094, ) витрати на правничу допомогу в сумі 5000 /п`ять тисяч/ грн 00 коп.

Видати наказ.

Повну ухвалу складено 15.02.2022.

Ухвала набрала законної сили 10.02.2022 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля