РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022Справа № 910/14941/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех-Імпульс"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про внесення змін до договору

Представники:

від позивача: Копусь А.А.

від відповідача: Столярова М.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тех-Імпульс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про внесення змін до договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку погіршенням епідеміологічної ситуації поставка за Договором №20/05/85 від 08.05.2020 не була вчасно здійснена позивачем, з огляду на що позивач просить суд внести зміни до п. 5.1. Договору поставки №№20/05/85 від 08.05.2020 та викласти його в новій редакції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 позовну заяву залишено без руху.

05.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 09.11.2021.

26.10.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

02.11.2021 електронною поштою до суду від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 09.11.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у задоволенні заяви Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про участь у судовому засіданні, призначеному на 09.11.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 910/14941/21 відмовлено з підстав відсутності у суду технічної можливості.

08.11.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі.

09.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 09.11.2021 прибув представник позивача, представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

Представник позивача заявив клопотання про поновлення строку на подачу відповіді на відзив.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У підготовчому засідання 09.11.2021 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про поновлення строку на подачу відповіді на відзив.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду, у підготовчому засіданні 09.11.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 07.12.2021.

11.11.2021 електронною поштою до суду від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 07.12.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 у задоволенні заяви Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про участь у судовому засіданні, призначеному на 07.12.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 910/14941/21 відмовлено з підстав відсутності у суду технічної можливості.

22.11.2021 електронною поштою до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

06.12.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі.

У підготовче засідання 07.12.2021 прибув представник позивача, представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 21.12.2021.

20.12.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі.

У підготовче засідання 21.12.2021 прибув представник позивача, представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні 21.12.2021 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.02.2022.

28.12.2021 електронною поштою до суду від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 01.02.22 о 17:00 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 заяву Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено, ухвалено провести судове засідання з розгляду справи призначене на 01.02.2022 о 17:00 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення «EASYCON».

У судове засідання 01.02.2022 прибув представник позивача, представник відповідача брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 01.02.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

08.05.2020 за результатами проведення процедури закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» між відокремленим підрозділом «Атоменергомаш» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех-Імпульс» (постачальник, позивач) було укладено Договір поставки № 20/05/85 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію вартістю 3416400,00 грн. в т.ч. ПДВ (штамп для витяжки кр. 1103,001 СБ, кількість - 1 шт, вартість 1780000,00 грн; штам для формовки КТРОф - 0,28, кр. 1104.031 СБ, кількість - 1 шт., вартість 1067000,00 грн) у строк до 30.09.2020, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказану продукцію.

Згідно з п. 3.1. Договору, загальна сума договору складає 3416400,00 грн., в т.ч. ПДВ 569400,00 грн.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що поставка продукції за цим договором здійснюється до 30.09.2020 партіями відповідно до заявок покупця, в яких зазначається номенклатура, кількість продукції, що постачається, та строки її поставки.

Згідно з п. 5.5. - 5.6. Договору, постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції, вказаної в п. 1.1. цього договору, в номенклатурі, строк та кількості, зазначені в заявці покупця. У разі ненадання заявок покупцем продукція, зазначена в п. 1.1. цього договору, в будь - якому разі повинна бути поставлена постачальником не пізніше 30.09.2020.

Відповідно до п. 6.2. Договору, покупець має право, зокрема, у випадку прострочення постачання продукції (зокрема, частини) більш ніж на 1 місяць, а також постачання продукції неналежної якості - розірвати договір в односторонньому порядку шляхом направлення постачальнику письмового повідомлення в порядку, передбаченому пунктом 5.2. договору.

Відповідно до п. 8.1. Договору, сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо належне виконання виявилося неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. При цьому строк виконання зобов`язань за договором відсувається пропорційно часу, на протязі якого діяли такі обставини.

Згідно з п. 8.2. договору, сторона, для якої склалася неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана в письмовій формі повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 10 днів з моменту їх настання або припинення. Якщо обставини непереборної сили будуть продовжуватись більше 90 днів, то кожна із сторін буде мати право розірвати договір повністю або частково. У цьому випадку жодна із сторін не матиме права вимагати від іншої сторони відшкодування можливих збитків.

Обставини непереборної сили повинні бути підтверджені документами відповідних організацій (п. 8.3 Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 2 роки.

Згідно з п. 11.3. Договору, умови цього договору можуть змінюватись за погодженням сторін шляхом укладення додаткової угоди у порядку, встановленому діючим законодавством, з дотриманням вимог законодавства про публічні закупівлі. У разі зміни платіжних реквізитів, статусу платника податків, місцезнаходження однієї із сторін, уточнення технічних характеристик матеріалів, пакувальних матеріалів, доповнення тексту договору вимогами щодо зазначення в договорі первинних та розрахункових документах код товару згідно з УКТЗЕД дозволяється застосовувати письмове повідомлення, яке є невід`ємною частиною договору.

26.05.2020 сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поставки № 20/05/85 від 08.05.2020 та погоджено викласти п. 2.1. Договору в наступній редакції: «якість продукції, що поставляється за цим договором, повинна відповідати кресленню 1103.001 (додаток № 1 до договору), кресленню 1104.031 (додаток № 2 до договору), « Технічним вимогам та умовам постачання штампів для контейнерів РАВ» ТВ - П. 43. 25.002 - 18 (додаток № 3 до договору) та підтверджуватися документом про якість на матеріал, експлуатаційним документом на штамп (паспорт, керівництво з експлуатації), протоколом та актом випробувань штампів».

21.09.2020 сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору поставки № 20/05/85 від 08.05.2020 та погоджено подовжити граничний строк поставки продукції до 30.10.2020 та викласти п. 10.1. договору в наступній редакції: «Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 3.5. роки».

28.10.2020 сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору поставки № 20/05/85 від 08.05.2020 та погоджено подовжити граничний строк поставки продукції до 15.12.2020.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 15.12.2020 ТОВ «Тех-Імпульс» звернулось до ВП «АЕМ» ДП «НАЕК «Енергоатом» з листом № 1512-001, у якому повідомило про те, що у зв`язку з глобальною ситуацією у світі та Україні, а саме, у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції (COVID 19) довелося неодноразово переносити строки виконання зобов`язань, оскільки на території заводу та цеху де виготовляються штампи з листопада місяця цього року розпочалося інфекційне захворювання робітників, яке продовжується по теперішній час. Також, ТОВ «Тех-Імпульс» зазначило, що було вимушене провести карантин згідно правил МОЗ та інших державних органів України та здійснити можливість засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), для чого подало заяву до Торгово-промислової палати України. Також, у даному листі вказано про залучення робітників ТОВ «Зазоснастка» до виготовлення штампів.

23.12.2020 ТОВ «Зазоснастка» надіслало ТОВ «Тех-Імпульс» лист, у якому повідомило останнього, що технологічний процес виготовлення комплекту штампів для виготовлення окремого штампа складає 90 - 95 днів.

09.03.2021 ВП «АЕМ» ДП «НАЕК «Енергоатом» звернулося до ТОВ «Тех-Імпульс» з повідомленням № 1751/15 про розірвання договору відповідно до п. 6.2. Договору у зв`язку з тривалим простроченням поставки продукції за Договором № 20/05/85 від 08.05.2020.

24.03.2021 ТОВ «Тех-Імпульс» надіслало ВП «АЕМ» ДП «НАЕК «Енергоатом» відповідь № 2403-001 на повідомлення про розірвання договору, у якій зазначило, що на думку ТОВ «Тех-Імпульс», договір № 20/05/85 від 08.05.2020 зберігає свою чинність та продовжує діяти на раніше визначених умовах, оскільки, лист покупця від 09.03.2021 № 1751/15 не може вважатись правомірним правочином, який змінює або припиняє цивільні права та обов`язки сторін та вважає даний лист пропозицією про розірвання договору (п. 11.4 договору № 20/05/85 від 08.05.2020), яку ТОВ «Тех-Імпульс» відхиляє.

29.07.2021 позивач звернувся до відповідача з Пропозицією Вих. № 29/07-1 від 29.07.2021 про внесення змін до договору, у якій зазначив, що 07.07.2021 постачальником було отримано Висновок Торгово-промислової палати України від 06.07.2021 № 1795/1.2 про наявність обставин непереборної сили, який підтверджує обставину неможливості виконання позивачем зобов`язання з поставки товару у передбачений договором строк, відтак, позивач звертається до відповідача з пропозицією підписати додаткову угоду № 4, якою внести зміни до договору поставки № 20/05/85 від 08.05.2020 в частині продовження строку поставки.

У відповідь на Пропозицію Вих. № 29/07-1 від 29.07.2021, відповідач направив позивачу лист № 5654/15 від 19.08.2021, у якому вказав, що на даний час відповідні договори є розірваними, а зобов`язання за ними припиненими, що унеможливлює внесення до договорів будь-яких змін.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач зазначає, що відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 3 від 28.10.2020 до Договору сторони продовжили граничний строк поставки продукції до 15.12.2020, однак, в силу незалежних від постачальника обставин, поставка продукції здійснена не була. Причиною прострочення постачання продукції стала наявність обставин непереборної сили, а саме - зупинка виробництва у виробника ТОВ «Зазоснастка» у зв`язку з погіршенням епідеміологічної ситуації на підприємстві та введення карантинних обмежень. З огляду на викладене, позивач просить суд внести зміни до п. 5.1 Договору поставки № 20/05/85 від 08.05.2020 (№ 53-143-01-20-01661 від 15.05.2020) та викласти його в наступній редакції: «Поставка продукції за цим договором здійснюється до 01.04.2021 партіями відповідно до заявок покупця, в яких зазначається номенклатура, кількість продукції, що постачається та строки її поставки».

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що Договір № 20/05/85 від 08.05.2020 є розірваним, відтак, внесення будь-яких змін до нього є неможливим; зміна договору за рішенням суду у зв`язку з істотною зміною обставин допускається лише у виняткових випадках та за наявності чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, однак, у даному випадку такі умови відсутні; спірний договір було укладено за результатами проведення процедури закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», нормами якого визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин (обставин непереборної сили), що спричинили таке продовження, однак, наданий позивачем висновок Торгово-промислової палати не є належним доказом, що підтверджує існування форс-мажорних обставин.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, за приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина 4 статті 652 Цивільного кодексу України).

Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 910/13459/19 зазначено, що зі змісту статті 652 Цивільного кодексу України випливає, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.

Аналіз статті 652 Цивільного кодексу України свідчить про те, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Водночас згідно з частиною четвертою статті 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже крім названих вище чотирьох умов, за яких можливе розірвання договору, для його зміни додатково необхідна ще одна з таких умов (винятковий випадок): а) розірвання договору суперечить суспільним інтересам або б) розірвання договору потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У постанові від 08.12.2020 у справі № 910/11888/19 Верховний Суд також зазначив, що за змістом положень статті 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, як і розірвання договору з цих підстав, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи цей правочин.

Істотна зміна обставин, у свою чергу, є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків.

Як раніше зазначалось, у даному випадку позивач посилається як на істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, на зупинку виробництва у виробника продукції - ТОВ «Зазоснастка» через погіршення епідеміологічної ситуації та запровадженням через це карантинних заходів, що, в свою чергу, унеможливило своєчасне виконання позивачем своїх договірних зобов`язань перед Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

У той же час, позивач, підписуючи Додаткову угоду №3 від 28.10.2020 до Договору, знав про існування обставин, пов`язаних з пандемією COVID-19 та запровадженням карантинних заходів на підприємстві виробника продукції, що вбачається зокрема з листа про зупинку виробництва від 20.08.2020, який було надано позивачем для підготовки висновку про істотну зміну обставин, при цьому позивач усвідомлював, що кінцевий термін поставки товару становив до 15.12.2020, а отже, повинен був розумно оцінити вказану обставину.

Суд, оцінюючи обставини справи, враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд звертає увагу, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому укладаючи спірний договір та додаткову угоду зі строком поставки до 15.12.2020, позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Так, наведені позивачем підстави для внесення змін до договору за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань позивачем за договором, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, оскільки, невиконання контрагентом позивача своїх зобов`язань не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язання перед відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/14628/17, постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №910/2659/18 та постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 910/1338/19.

Судом враховано, що відповідно до п. 8.1. Договору № 20/05/85 від 08.05.2020, сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо належне виконання виявилося неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. При цьому строк виконання зобов`язань за договором відсувається пропорційно часу, на протязі якого діяли такі обставини.

Згідно з п. 8.2. Договору № 20/05/85 від 08.05.2020, сторона, для якої склалася неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана в письмовій формі повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 10 днів з моменту їх настання або припинення. Якщо обставини непереборної сили будуть продовжуватись більше 90 днів, то кожна із сторін буде мати право розірвати договір повністю або частково. У цьому випадку жодна із сторін не матиме права вимагати від іншої сторони відшкодування можливих збитків.

Так, договором передбачено строк, протягом якого сторона має повідомити контрагента про настання форс-мажорних обставин. Разом з тим, оскільки карантин було запроваджено в Україні з 11.03.2020, то станом на 08.05.2020 (дату підписання договору), обставина, яку відповідач визначає як форс-мажорну вже існувала.

При цьому, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 14 - 1 Закону України «Про торгово - промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Долучений до матеріалів справи висновок про істотну зміну обставин від 06.07.2021 № 1795/1.2 не є доказом настання форс-мажорних обставин, оскільки, згідно Закону України "Про торгово-промислові палати в України" наявність форс-мажорних обставин підтверджується сертифікатом про форс-мажорні обставини, а не висновком про істотну зміну умов, відтак, даний висновок не є підставою для внесення змін до договору, що також узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.12.2020 у справі №910/11888/19, відповідного до якого Закон України "Про торгово-промислові палати в Україні" не містить положень щодо наявності у торгово-промислової палати повноважень з видачі висновків на підтвердження істотної зміни обставин, якими сторони керувалися під час укладення договорів.

З огляду на положення зазначених правових норм, суд констатує, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України та наявності виняткового випадку, визначеного ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України, відтак, правові підстави для внесення за рішенням суду змін до п. 5.1. Договору поставки №20/05/85 від 08.05.2020 відсутні, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ТОВ «Тех-Імпульс» у даній справі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 130, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.02.2022

Суддя Ю.В. Картавцева