ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1314/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.,

за участю представників:

від заявника: не з`явився;

від позивача: не з`явися;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вх. № 2-102/22 від 28.01.2022) про заміну стягувача його правонаступником у справі №916/1314/20

за позовом: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (вул. Лєскова, № 9, м. Київ, 01011, адреса для листування: пр-т Ушакова, № 53, м. Херсон, 73003, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Арабаджи Віталія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення 142 992,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.07.2020 у справі №916/1314/20 позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Арабаджи Віталія Сергійовича на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 011/0022/128402/1 від 17.04.2019р. в розмірі 142 992 грн. 43 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 125 488 грн. 55 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 17 503 грн. 88 коп. та 2 144 грн. 89 коп. судового збору.

20.08.2020 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 30.07.2020 у справі № 916/1314/20 виданий відповідний наказ.

28.01.2022 до Господарського суду Одеського області Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подано заяву за вх.№2-102/22 про заміну сторони у справі №916/1314/20, в якій заявник просить суд замінити вибулого стягувача АТ «Райффайзен Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення у справі № 916/1314/20 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 011/0022/128402/1.

Ухвалою суду від 28.01.2022 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вх. № 2-102/22 від 28.01.2022) про заміну стягувача його правонаступником у справі №916/1314/20 та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні на "07" лютого 2022 року об 11:40 год.

В судове засідання 07.02.2022 учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, жодної письмової правової позиції по суті заяви до суду не надали, ТОВ «Вердикт Капітал» просив розгляд заяви про заміну сторони у справі здійснити без участі його представника.

Розглянувши заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача його правонаступником, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов наступних висновків.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ «Вердикт Капітал» зазначив про укладання 30.11.2021 між ним та АТ «Райффайзен Банк» договору про відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило заявнику, а останній набув право вимоги заборгованості за договорами кредиту, зокрема, за договором кредиту № 011/0022/128402/1.

Стаття 1291 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Щодо співвідношення статей 52 та 334 ГПК України, яка регламентує порядок заміни сторони виконавчого провадження, суд вказує, що ст.52 Господарського процесуального кодексу України вміщена до розділу І «Загальні положення» глави 4 «Учасники судового процесу» цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 334 Господарського процесуального кодексу України, яка регламентує порядок заміни сторони виконавчого провадження, розташована в розділі V «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах», що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи статті 52 Господарського процесуального кодексу України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу.

При цьому суд, з урахуванням того, що виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, а сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, вказує, що у разі, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку, з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження, заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої положення статті 334 ГПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення. На таких висновках наголосив Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду по справі №916/617/17.

Так, судом встановлено, що 30.11.2021 між АТ «Райффайзен Банк» (повередня назава АТ «Райффайзен Банк Аваль», далі - первісний кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-47, відповідно до п.2.1 якого, на умовах, встановлених цим Договором та відповідно до ст.512-519 Цивільного кодексу України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі Боржників (Портфель Заборгованості).

Відповідно до п.1 договору терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

«Право Вимоги» - право грошової вимоги первісного кредитора до боржників на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, штрафних санкцій, визначених Кредитними договорами та інших платежів, що підтверджуються документацією;

«Реєстр Боржників» - письмовий перелік, що містить імена, прізвища та по батькові, найменування боржників, контактні дані боржників, реквізити Кредитних договорів, дату відступлення права вимоги (дата підписання Реєстру боржників), розрахунок заборгованості боржника, вартість прав вимоги (одинична ціна) станом на дату підписання відповідного Реєстру боржників, відомості про статус справи, а також інші дані про боржників, визначені у Реєстрі боржників;

«Одинична ціна» - вартість (ціна) прав вимоги за конкретними Кредитними договорами, розмір якої зазначений у Додатках № 1 № 2 до цього договору;

«Портфель заборгованості» - сукупність усіх належних первісному кредитору прав вимоги до боржників за Кредитними договорами, що відступаються новому кредитору за цим договором і будуть вказаними у реєстрі боржників.

Сторони погодили в п.2.3 договору, що внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього відступлення.

На дату укладення договору права вимоги, Кредитні договори та Договори забезпечення є дійсними. Новий кредитор приймає на себе всі ризики, пов`язані з визнанням прав вимоги, Кредитного договору та/або Договорів забезпечення недійсними, з будь-якими судовими рішеннями або діями боржників/поручителів щодо заперечення (оспорювання) своїх обов`язків та/або умов Кредитного договору чи Договорів забезпечення після укладання цього Договору (п.2.5 договору).

Згідно п.2.6 договору відступлення прав вимоги за договором здійснюється без згоди боржників за Кредитними договорами та/або поручителів за Договорами забезпечення.

Загальна вартість прав вимоги за договором (ціна договору) становить 4 774 940,58грн. (п.3.1 договору).

Відповідно до п.3.2 договору новий кредитор здійснює оплату загальної вартості (ціни договору) шляхом безготівкового переказу на рахунок первісного кредитора протягом двох робочих днів з моменту укладення цього договору.

Згідно п.7.1 договору набирає силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.

Сторони погодили в п.8.2 договору, що додаткові угоди, додатки до договору, а також Попередній реєстр Боржників, реєстри боржників, а також Акти приймання-передачі є невід`ємними частинами договору.

Судом встановлено, що згідно з Реєстром боржників до Договору №114/2-47, що складений сторонами 15.12.2021, АТ «Райффайзен Банк» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №011/0022/128402/1, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ФОП Арабаджи Віталієм Сергійовичем.

Судом також встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» належним чином виконав грошові зобов`язання перед АТ «Райффайзен Банк», обумовлені п.3.2. договору №114/2-47, перерахувавши останньому в рахунок відступлених прав вимог 4774940,58 грн. відповідно до платіжного доручення №306770027 від 30.11.2021.

За п.1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 510 ЦК України сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Такий статус сторін у правовідносинах існує до моменту виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які відповідно до статті 599 ЦК України припиняються, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами статей 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора в зобов`язанні вчиняється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 517 ЦК України унормовано, що, укладаючи правочин про заміну кредитора в зобов`язанні, первісний кредитор повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме в зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Тобто, основою процесуального правонаступництва, зокрема, є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. Виходячи з цього, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.08.2020 року у справі № 917/1339/16).

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 12.02.2021 року у справі №12/204/09, під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої - третьої, п`ятої статті 334 Господарського процесуального кодексу України: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У вказаній вище постанові, суд касаційної інстанції зазначив, що для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 914/3587/14, особа набуває статусу сторони виконавчого провадження (як стягувач або боржник) з моменту видачі на її користь (в її інтересах) відповідного виконавчого документа.

За статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Матеріалами справи підтверджується, що з моменту перерахування ТОВ «Вердикт Капітал» за платіжним дорученням №306770027 від 30.11.2021 на користь АТ «Райффайзен Банк», погодженої договором №114/2-47 від 30.11.2021 ціни та підписання сторонами 15.12.2021 Реєстру боржників до цього договору, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли права та обов`язки АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором №011/0022/128402/1, боржником за яким є Арабаджи Віталій Сергійович, що погоджено сторонами в пунктах 2.1., 2.2., 2.6., 2.8. чинного договору відступлення права вимоги №114/2-47 від 30.11.2021.

Боржник будь-яких доказів на підтвердження добровільного виконання рішення суду від 30.07.2020 у справі №916/1314/20, до матеріалів справи не надав.

За таких обставин, проаналізувавши означені судом норми закону, взявши до уваги, що заміна стягувача, тобто позивача у справі, його правонаступником в порядку ст.52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, суд дійшов висновку про необхідність заміни АТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Те, що заявник, крім норм ст.52 ГПК, посилається також на норми ст.334 ГПК України, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви з огляду на принцип jura novit curia («суд знає закони»), який визначає, що неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Оскільки заявник у своїй заяві, зазначаючи про необхідність заміни сторони у справі, здійснює посилання на норми ст.52 ГПК України, які і підлягають застосуванню у даному випадку, суд вважає заяву обґрунтованою, у зв`язку з чим відповідна заява в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, оскільки на даний час рішення у справі №916/1314/20 залишається не виконаним, а Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» вже фактично не зацікавлене у його виконанні у зв`язку із втратою права вимоги до боржника, має місце процесуальне правонаступництво прав у ТОВ «Вердикт Капітал», які виникли у Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у зв`язку із виконанням вказаного вище рішення (стягнення заборгованості з відповідача) та яке фактично пов`язане з фактом матеріального правонаступництва.

За викладених обставин, суд дійшов висновку щодо заміни позивача - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у справі №916/1314/20, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Керуючись ст.ст. 52, 234, 235, 255, 334 Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вх. № 2-102/22 від 28.01.2022) про заміну стягувача його правонаступником у справі №916/1314/20 задовольнити.

2. Замінити стягувача - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (вул. Лєскова, № 9, м. Київ, 01011, ) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, ) щодо виконання рішення у справі № 916/1314/20 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Фізичної особи-підприємця Арабаджи Віталія Сергійовича про стягнення заборгованості за кредитним договором № 011/0022/128402/1 від 17.04.2019.

Ухвала набрала законної сили 14.02.2022 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено 14.02.2022 року.

Суддя Цісельський Олег Володимирович