номер провадження справи 24/184/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 Справа № 908/3594/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/3594/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Авісметіз-Запоріжжя (бул. Т.Шевченка, буд. 6, м. Запоріжжя, 69037, ідентифікаційний код 35449872)

до відповідача: Комунального підприємства Запоріжремсервіс Запорізької міської ради (вул. Добролюбова, буд. 23А, м. Запоріжжя, 69006, ідентифікаційний код 22144952)

про стягнення 50856,18 грн.

за участю представників:

від позивача: Ференець О.Є., адвокат, ордер серія АР № 1072308 від 15.12.2021

від відповідача: Близнюк Р.Є., довіреність № 3 від 04.01.2022

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Авісметіз-Запоріжжя звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Комунального підприємства Запоріжремсервіс Запорізької міської ради про стягнення основного боргу в сумі 39994,87 грн., неустойки (пені) за несвоєчасну оплату в сумі 3100,00 грн., три процента річних у сумі 2153,15 грн., інфляційні витрати в сумі 5608,16 грн. за договором № 666-П1/219 на надання послуг поточного ремонту від 20.11.2019.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2021 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області суду від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3594/21 за правилами спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 24/184/21. Судове засідання призначено на 10.01.2022.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання 10.01.2022 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач підтримав вимоги, викладені у позові, які мотивовані наступним. Позивачем (Підрядник) та відповідачем (Замовник) укладено договір № 666-ПР/2019 від 20.11.2019 на надання послуг поточного ремонту, за умовами якого відповідач доручив та зобов`язався оплатити, а позивач прийняв на себе зобов`язання з виконання поточного ремонту під`їзду № 1-3 житлового будинку № 4 по вул. Басейна в м. Запоріжжі (часткова заміна проводки та арматури). Ціну послуг, що надаються позивачем, сторони обумовили в п.п. 2.1 договору на рівні 39994,87 грн. Згідно з п. 4.1 договору оплата наданих послуг здійснюється на підставі підписаних замовником довідок та актів про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, КБ-2в протягом 60 календарних днів після підписання вищезгаданих форм. Позивач належним чином виконав обумовлені договором роботи, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року на загальну суму 39994,87 грн. Відповідач виконані позивачем роботи прийняв, проте оплату вказаних робіт не здійснив. Таким чином, за договором № 666-ПР/2019 від 20.11.2019 борг відповідача перед позивачем становить 39994,87 грн. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань щодо оплати виконаних робіт на підставі п. 9.4 договору та відповідно до вимог чинного законодавства позивачем відповідачу нарахована пеня в розмірі 3100,00 грн., 3 % річних в розмірі 2153,15 грн. та 5608,16 грн. інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовано ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 549, 610, 611, 625, 627, 837, 854, 903 ЦК України та умовам договору.

Відповідач відзив на позов суду не надав, разом з тим, 10.01.2022 до суду (до початку судового засідання) від відповідача надійшло клопотання про визнання позову та вирішення питання щодо повернення позивачу з державного бюджету на підставі статті 130 ГПК України 50% судового збору сплаченого за позовом.

У судовому засіданні 10.01.2022 представник відповідача також зазначив, що відповідачем позов визнається, та підтримав клопотання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору.

В засіданні 10.01.2022 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

20.11.2019 між Комунальним підприємством Запоріжремсервіс Запорізької міської ради (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Авісметіз-Запоріжжя (Підрядник) укладений договір № 666-ПР/2019 на надання послуг поточного ремонту, за умовами якого (п. 1.1.) замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик надати в порядку і на умовах цього договору власними та залученими силами і засобами (в т.ч., але не виключно, з використанням наданих замовником матеріалів) послуги код ДК 2015:0-6 поточний ремонт (послуги на виконання поточного ремонту під`їзду №1-3 житлового будинку № 4 по вул. Басейна у м. Запоріжжя (часткова заміна проводки та арматури) в обумовлений цим договором термін та з належною якістю в межах узгодженої договірної ціни з дотриманням вимог техніки безпеки, охорони праці та здати об`єкт в експлуатацію.

Ціну послуг, що надаються позивачем, сторони обумовили в п. 2.1. договору в розмірі 39994,87 грн., у т.ч. ПДВ 6665,81 грн. Ціна послуг визначається розрахунком договірної ціни за обсягами (етапами, видами) робіт, який є невід`ємною частиною договору.

У підпунктах 4.1. і 4.5. договору сторони визначили, що оплата замовником виконаних підрядником послуг проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника. Оплата наданих послуг здійснюється на підставі підписаних замовником довідок та актів про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, КБ-2в протягом шістдесяти календарних днів після підписання вищезгаданих форм.

Пунктом 13.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині виконання фінансових зобов`язань до повного їх виконання. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим договором.

Як свідчать матеріали справи, позивач виконав взяті на себе за договором зобов`язання з поточного ремонту вказаних вище об`єктів, що підтверджується підписаними сторонами 16.12.2019 довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 (ф. КБ-3), а також актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року (ф. КБ-2в) на загальну суму 39994,87 грн.

Відповідач у строк до 14.02.2020 включно зобов`язаний був перерахувати позивачеві 39994,87 грн. оплати за надані послуги. Проте свої зобов`язання з оплати наданих послуг не виконав.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами у справі врегульовані договором, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

За змістом ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом вище, позивач виконав обумовлені договором роботи, що підтверджується підписаними сторонами 16.12.2019 довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 (ф. КБ-3), а також актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року (ф. КБ-2в).

Жодних зауважень щодо якості виконаних робіт в Акті не зафіксовано.

Проте відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості здійснених позивачем робіт не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 39994,87 грн.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем виконаних позивачем робіт суд вважає доведеним. Відповідачем позовні вимоги не спростовано, доказів перерахування позивачу суми 39994,87 грн. суду не надано. Більш того, відповідач визнав позов, про що судом було зазначено вище.

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 39994,87 грн. заборгованості суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3100,00 грн. пені за період 15.08.2020 по 15.08.2020, суми 2153,15 грн. 3% річних та 5608,16 грн. інфляційних втрат за період березень 2020 року жовтень 2021року.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 9.4 договору у випадку порушення замовником термінів оплати виконаних робіт згідно п. 4.1, він сплачує підряднику пеню в розмірі 0,05 % від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення зобов`язань.

Факт прострочення відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг поточного ремонту доведено.

Нарахування пені є законним та обґрунтованим, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 3% річних та втрат від інфляції є законними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у заявлених розмірах.

Отже позов в цілому задовольняється судом у повному обсязі..

До початку розгляду справи по суті відповідач подав клопотання з якого слідує, що він визнає позов та просить вирішити питання щодо повернення позивачу з державного бюджету на підставі статті 130 ГПК України 50% судового збору сплаченого за позовом.

За змістом ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Судовий збір за розгляд позовних вимог у даній справі складає 2270,00 грн.

Отже позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50% сплаченого судового збору в розмірі 1135,00 грн. на підставі ухвали суду за відповідним клопотання позивача.

Решта витрат зі сплати судового збору, а саме - в розмірі 1135,00 грн. відповідно до положень статті 129 ГПК України покладається на відповідача.

До позовної заяви позивачем був доданий попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, які згідно з розрахунком позивача становлять 3000,00 грн.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано до суду копії договору про надання професійної правничої допомоги № 26/АМЗ від 25.11.2021 з актом №1 від 29.11.2021 надання-прийому професійних правничих послуг по етапу 1 договору № 26/АМЗ від 25.11.2021, які підписано між позивачем та адвокатським об`єднанням Фінанси та Право в особі керуючого партнера Ференця О.Є. Повноваження Ференця О.Є. як адвоката підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №300 від 30.07.2003. Відповідно до вказаного акту надання-прийому професійних правничих послуг позивачу надано послуги зі з`ясування обставин справи та вивчення документів 1 година вартістю 1000,00 грн., а також зі складання позовних матеріалів, в т.ч. підготовки позовної заяви та розрахунків, 2 години вартістю 2000,00 грн., всього - на суму 3000,00 грн.

На оплату правової допомоги позивачу виставлено рахунок № 06АМЗ/11 від 29.11.2021 на суму 3000,00 грн. Платіжним дорученням № 378 від 29.11.2021 позивачем оплачено на користь Адвокатського об`єднання Фінанси та Право за договором про надання правничої допомоги суму 3000,00 грн.

Таким чином витрати позивача на оплату правових послуг підтверджені належним чином.

Відповідач не надав заперечень проти стягнення витрат на правову допомогу в заявленому розмірі.

На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Запоріжремсервіс Запорізької міської ради, (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 23-а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Авісметіз-Запоріжжя, (69037, м. Запоріжжя, бул. Т.Шевченка, буд. 6) 39994 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 87 коп. основного боргу, 3100 (три тисячі сто) грн. 00 коп. пені, 2153 (дві тисячі сто п`ятдесят три) грн. 15 коп. 3% річних, 5608 (п`ять тисяч шістсот вісім) грн. 16 коп. інфляційних втрат, 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору та суму 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.02.2022.

Суддя Т.А. Азізбекян