ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Справа № 915/1357/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.

за участі секретаря Кнауб А.А.,

без участі представників сторін, які не з`явилися в судове засідання;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/1357/21

за позовом Миколаївського міського центру зайнятості,

вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001;

;

до Головного управління ДПС у Миколаївській області,

вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001;

;

про стягнення грошових коштів у сумі 35172 грн. 18 коп.

В С Т А Н О В И В:

Миколаївський міський центр зайнятості (далі - Миколаївський МЦЗ) звернувся з позовом про стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - Управління) грошових коштів у сумі 35172 грн. 18 коп. - суми допомоги по безробіттю, виплаченої позивачем в період 09.03-12.07.2021 громадянину ОСОБА_1 , якого 05.02.2021 на підставі п. 1-1 ч. 1, 5 ст. 87 Закону України "Про державну службу" звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за підакцизними товарами Управління згідно наказу від 05.02.2021 № 47-о, а 13.07.2021 - поновлено на роботі у відповідності до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 400/1304/21, ? як такого, що звільнено протиправно.

Миколаївський ОЦЗ також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою від 13.09.2021 відкрито провадження в даній справі, вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження, у розумний строк, тривалість якого обумовлюється запровадженням в Україні карантину через спалах у світі корона вірусу COVID-19 та введенням Урядом України протиепідемічних заходів, а також призначено підготовче засідання на 13.10.2021.

Ухвалою від 13.10.2021, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження у справі; підготовче засідання відкладено на 07.12.2021.

Ухвалою від 07.12.2021, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.02.2021.

Управління у відзиві від 04.10.2021 позов не визнало, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, з посиланням, зокрема, на положення п. 46 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 "Про порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ", згідно якого розпорядники беруть бюджетні зобов?язання та здійснюють платежі в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, планом асигнувань загального фонду бюджету та планом спеціального фонду відповідно до ст. 48 БК України.

При цьому відповідач указує, що на даний час Управління перебуває в стані припинення шляхом ліквідації і відповідні видатки (виплата допомоги по безробіттю) не передбачені ні кошторисом контролюючого органу, ні кошторисом Управління.

Інших документів по суті справи від сторін не надійшло.

Від сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, представники в засідання не з?явилися; при цьому від позивача надійшла заява від 08.02.2022 про розгляд справи за відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Наказом Управління від 05.02.2021 № 47-о звільнено ОСОБА_1 з посади головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Миколаївській області на підставі пп. 1-1 ч. 1, ч. 5 ст. 87 Закону України "Про державну службу" ? у зв`язку з ліквідацією державного органу.

З метою реалізації права на соціальний захист ОСОБА_2 09.03.2021 звернувся до відділу сприяння зайнятості в Заводському районі Миколаївського МЦЗ із заявою про надання статусу безробітного і з 09.03.2021 ОСОБА_2 надано статус безробітного (а.с. 8).

За твердженнями позивача, ОСОБА_2 у період 09.03-12.07.2021 перебував у Миколаївському МЦЗ на обліку як безробітний та отримував допомогу по безробіттю в порядку і розмірах, визначених законодавством. Викладене підтверджується поданими позивачем копіями: персональної картки ОСОБА_1 за № 00077; розрахункової довідки від 14.07.2021, сформованої Миколаївським МЦЗ, за підписами заст. директора, головного бухгалтера та заст. начальника відділу сприяння зайнятості в Заводському районі, згідно якої у період 09.03-12.07.2021 ОСОБА_2 виплачена допомога по безробіттю в загальній сумі 35172 грн. 18 коп. (а.с. 7, 17).

Згідно згаданої вище персональної картки, реєстрація ОСОБА_1 у Миколаївському МЦЗ припинилася з 13.07.2021 ? згідно абз. 10 пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792 (далі ? Порядок № 792), згідно якого Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного, зокрема, у разі видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 400/1304/21 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 05.02.2021 року № 47-о "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_2 05.02.2021 року"; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за підакцизними товарами Управління з 05.02.2021, а також стягнуто з Управління на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 66806 грн. 81 коп. Судом також допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на указаній вище посаді та в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 14463 грн. 33 коп. (а.с. 9-15).

Зазначене рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили в порядку, визначеному законодавством.

На виконання вищевказаного судового рішення наказом Управління від 13.07.2021 № 73-о скасовано наказ Управління про звільнення ОСОБА_2 та поновлено останнього на раніше займаній посаді з 06.02.2021 (а.с. 16).

Викладені обставини, на думку позивача, є підставою для утримання з Управління в порядку ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплачених грошових коштів у спірній сумі.

Позивачем направлено Управлінню претензію від 19.07.2021 № 664/2-21т7 про перерахування Миколаївському МЦЗ грошових коштів у сумі 35172 грн. 18 коп. ? допомоги по безробіттю, виплаченої громадянину ОСОБА_2 (а.с. 19).

Відповідач у листі від 28.07.2021 № 504/9л/14-29-10-02-07 виклав позицію про відсутність підстав для повернення указаної суми у зв?язку з тим, що відповідні видатки не передбачені кошторисом контролюючого органу (а.с. 20).

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, суму допомоги по безробіттю Управлінням не повернено і досі; викладені обставини позивач вважає такими, що свідчать про наявність підстав для стягнення з Управління грошових коштів у спірній сумі в судовому порядку.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Так, згідно указаного закону загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття є система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

страховик ? Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі ? Фонд);

страховий випадок - подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи, внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу;

втрата роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин - припинення трудового договору відповідно до статті 36 (пункти 1, 2, 3), статті 38 (у разі неможливості продовження роботи, а також невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), статті 39, статті 40 (пункти 1, 2, 5, 6) Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, а для військовослужбовців - звільнення зі служби з поважних причин без права на пенсію (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров`я, у зв`язку із закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, через сімейні обставини або з інших поважних причин відповідно до законодавства про військовий обов`язок і військову службу).

Терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються в Законі у значенні, наведеному у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Так, застрахована особа ? фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок;

роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Згідно ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування;

безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи;

зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи;

соціальний захист у разі настання безробіття - комплекс заходів, що передбачений загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття та законодавством про зайнятість населення.

Кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття; надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства; надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці (ст. 9 Закону України "Про зайнятість населення").

Статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Зареєстровані безробітні мають право на безоплатне одержання від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції: послуг з пошуку підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, в тому числі на громадські та інші роботи тимчасового характеру; консультаційних, інформаційних та профорієнтаційних послуг з метою обрання або зміни виду діяльності (професії); інформації про свої права та обов`язки як безробітного; відомостей про себе, які містяться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі; матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону; збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах; оскарження, у тому числі до суду, дій або бездіяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, що призвели до порушення прав щодо зайнятості особи.

Одним з видів матеріального забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю (ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили (п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення"). Викладене кореспондується з приписами абз. 10 пп. 1 п. 30 Порядку № 792.

Поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, у відповідності до пп. 2 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", є підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю.

Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу (абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"). Викладене за своїм змістом узгоджується з приписами п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно якого з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає у тому випадку, якщо невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю потягло за собою незаконне звільнення з роботи застрахованої особи, і саме через цю подію така особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати, що має бути підтверджено відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили в порядку, визначеному законодавством.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, суд визнає доведеним, що Управління є роботодавцем у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"; що у період 09.03-12.07.2021 громадянин ОСОБА_2 перебував на обліку в Миколаївському МЦЗ як безробітний та отримав допомогу по безробіттю в сумі 35172 грн. 18 коп.; що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 400/1304/21, яке набрало законної сили в порядку, визначеному законодавством, громадянина ОСОБА_2 поновлено на посаді як такого, що звільнено протиправно.

Твердження відповідача про відсутність підстав для задоволення позову в даній справі у зв?язку з тим, що Управління перебуває в стані припинення шляхом ліквідації і у нього відсутні відповідні кошторисні призначення для виплати допомоги по безробіттю, стягнення якої є предметом спору в даній справі ? відхиляються судом з огляду на положення ст.ст. 525, 526 ЦК України, згідно яких зобов?язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, ? відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окрім того, положеннями ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Ураховуючи викладене, вимоги Миколаївського МЦЗ про стягнення з Управління виплачених центром зайнятості ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 35172 грн. 18 коп. суд визнає обґрунтованими, а тому позов належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Отже, витрати Миколаївського МЦЗ на оплату позовної заяви судовим збором за платіжним дорученням від 06.09.2021 № 1157 у сумі 2270 грн., яка відповідає розміру судового збору, передбаченому Законом України "Про судовий збір" для оплати вимог майнового характеру, належить у зазначеній сумі відшкодувати за рахунок відповідача.

У судовому засіданні 08.02.2022, згідно зі ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 238, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Миколаївського міського центру зайнятості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729, на користь Миколаївського міського центру зайнятості, вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 42559710, р/р UA0706115, ДКСУ м. Київ, грошові кошти в сумі 35172 грн. 18 коп. - допомогу по безробіттю, виплачену громадянину ОСОБА_2 , а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 2270 грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 15.02.2022.

Суддя Т.М. Давченко