ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Справа № 903/522/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1., Карпук А.С.

від відповідача: Сорока В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2021 р. у справі №903/522/21, ухвалене суддею Дем`як В.М., повний текст рішення складено 15.11.2021 р.

за позовом ОСОБА_1 , м.Луцьк

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство", м.Рожище

про стягнення 749 418, 39 грн.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство» з вимогою стягнути на його користь вартість частини майна, пропорційної його частці у статутному капіталі товариства у розмірі 749 418,39 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог за вх.№01-68/52/21 від 01.09.2021), у зв`язку з виходом його з числа учасників товариства.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач протягом одного року з дня, коли він дізнався про вихід учасника, не виплатив йому як учаснику вартість його частки, а лише повернув внесок учасника до статутного капіталу.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 08.11.2021 р. по справі №903/522/21 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2021 року у справі №903/522/21 скасувати. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову в розмірі 685 178 гривень. Вирішити питання розподілу судових витрат. Також, скаржником до матеріалів апеляційної скарги додано клопотання про відстрочення сплати судового збору. В обґрунтування клопотання зазначає, що зазначений розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік. На підтвердження надав електронну довідку Луцької ДПІ ГУ ДПС у Волинській області від 11.08.2021 про отримання доходів за 2020 рік.

14.12.2021 р. представником відповідача в системі "Електронний суд" сформовано заперечення на клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору. Відповідач, акцентує увагу на тому, що наведені заявником обставини не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків не характеризують реальний майновий стан ОСОБА_1 та не підтверджують з достовірністю тієї обставини, що він не може сплатити судовий збір. Позивачем не надано інформацію з Державного реєстру речових прав про відсутність нерухомого майна.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 р. клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено ОСОБА_1 оплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення постанови апеляційним судом. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішенням Господарського суду Волинської області від 08.11.2021 р. у справі №903/522/21 та призначено справу до розгляду на 13.01.2022 р. об 11:00 год.

05.01.2022 р. на адресу апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просив відмовити в задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити в силі рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2021 р.

13.01.2022 р. позивач до апеляційної інстанції подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: оригінал квитанції № Р24АР24А343778326АЗ1013 від 23.12.2017 року по якому позивач сплатив внесок до статутного капіталу надрукований на термопапері, відтак з часом став не читабельним, що унеможливило подання його до суду першої інстанції в якості доказу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду першої інстанції було подано клопотання про долучення квитанції № Р24АР24А343778326А31013 від 23.12.2017 на стадії судового розгляду по суті.

Відтак, судом першої інстанції було відмовлено у його задоволенні на підставі ч.8 ст. 80 ГПК України, якою визначено, що докази не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Із цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює позивачу більш сприятливі, аніж відповідачу умови в розгляді конкретної справи.

Отже, судовою колегія не приймаються документи, які датовані до ухвалення у даній справі рішення судом першої інстанції, оскільки в порушення ч. 3 ст. 269 ГПК України, позивачем не доведено неможливість їх подання до суду першої інстанції у встановлений ст.207 ГПК України порядок..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 р. оголошено перерву в судовому засіданні до "03" лютого 2022 р. об 11:00 год. та запропоновано позивачу та відповідачу надати апеляційному суду письмове обґрунтування щодо доцільності призначення економічної експертизи, в обґрунтуванні запропонувати питання, які необхідно поставити експерту та експертну установу, яка може виконати експертне дослідження.

01.02.2022 р. представником відповідача в системі «Електронний суд» сформовано додаткові пояснення у справі №903/522/21 в яких відповідач вказує на те, що в даній справі відсутні підстави для призначення апеляційним судом судової експертизи.

03.02.2022 р. від позивача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи в якому, скаржник просить призначити комплексну судово-економічну експертизу із залученням фахівця у галузі оцінки, поставивши експерту наступні питання: 1.Яка дійсна (ринкова) вартість усього майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Рожищенське міське споживче товариство», (враховуючи дані балансу станом на 30.06.2018 року) в тому числі основних засобів, оборотних активів, з урахуванням майнових зобов`язань товариства, станом на 04.07.2018 року? 2. Який розмір частини дійсної (ринкової) вартості майна (частини чистих активів) Товариства з обмеженою відповідальністю «Рожищенське міське споживче товариство», у грошовому еквіваленті, пропорційної розміру частки 7(сім) % в статутному капіталі станом на 04.07.2018 року? Проведення експертизи доручити Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз(вул. Червоного Хреста, 16, м. Луцьк, 43001). Витрати за проведення експертизи покласти на позивала.

Дослідивши зазначене клопотання, судова колегія зазначила наступне.

Згідно з ч.1 ст.99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з наведених положень процесуального закону, урахувавши предмет та підстави позову, колегія суддів зазначає, що суд самостійно визначає обсяг необхідних йому доказів для повного та всебічного розгляду справи по суті. Рішення приймається судом на підставі всебічної, повної, об`єктивної оцінки всієї сукупності наявних в матеріалах справи доказів.

Таким чином, розглянувши заявлене апелянтом клопотання про призначення судової експертизи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, оскільки вважає достатніми для вирішення спору наявні в справі матеріали, а проведення судових експертиз недоцільним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що висновок експерта є лише одним із доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та надали пояснення на обґрунтування власної правової позиції вважають, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права тому просять рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2021 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав додаткові пояснення на обґрунтування своєї позиції, вважає що рішення Господарського суду Вінницької області прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 08.11.2021 р. у справі №903/522/21 в задоволені позову відмовлено. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів, та не підтвердив належними доказами у визначений спосіб Законом та Статутом "Рожищенське міське споживче товариство" вартість своєї частки у статутному капіталі в грошову виразі, а також не довів, що визначена ним частка в грошову еквіваленту не порушує корпоративні права інших учасників товариства.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо них інших учасників справи.

ОСОБА_1 не погоджується з рішенням Господарського суду Волинської області, вважає його таким, що винесене з порушеннями норм матеріального та процесуального права та таким, що має бути скасованим з огляду на наступне.

Суд першої інстанції не врахував положень Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю», а натомість застосував положення Статуту товариства, Закону України «Про господарські товариства» та статті 148 ЦК України якими встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Проте, Закон України «Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю» визначає що учасник, чия частка у статутному капіталі ТОВ становить менше 50%, може вийти з товариства без згоди інших учасників.

Вихід учасника з часткою менше 50% СК здійснюється останнім за самостійним рішенням і автономними від товариства та інших учасників діями. Для виходу з ТОВ учасник подає безпосередньо державному реєстратору: - заяву про реєстрацію змін до відомостей про ТОВ в ЄДР; - заяву про вихід з ТОВ з засвідченим нотаріально власним і підписом. Саме такі дії і були мною здійснені, підтвердженням чому слугує заява та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань із зазначенням вказаної інформації.

Суду першої інстанції зробив помилкове посилання на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду Великої Палати від 22.10.2019 у справі №923/876/16, якою визначено, що вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", і належним способом захисту є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства. А відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі. Предметом позову в тому випадку є визнання недійсними рішень загальних зборів учасників та змін до статуту, визнання права власності.

Помилковим є також посилання суду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі №916/2084/17, в якій предметом спору є визнання договорів недійсними.

Як наслідок, місцевий суд прийшов до помилкового висновку, що в разі задоволення позовних вимог інші учасники будуть позбавлені своїх часток або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

Також, апелянт стверджує, що суд не з`ясував який же розмір частки учасника, виходячи з балансової вартості або з ринкової вартості майна товариства виплачено учаснику.

Мотивуючи заперечення на апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" стверджує, що позивач у справі ОСОБА_1 не вніс свій грошовий вклад до статутного капіталу ТОВ «Рожищенське міське споживче товариство» в розмірі 3500,00 грн. У зв`язку з тим, що позивач не вніс свій вклад до статутного капіталу, останньому не видавалося свідоцтво Товариства про формування статутного капіталу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про господарські товариства», що діяла на момент реєстрації Товариства, статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. Тобто, Позивач повинен був сплатити внесок до статутного капіталу Товариства до 19 грудня 2017 року.

6 липня 2018 року позивач подав державному реєстратору заяву про вихід зі складу учасників Товариства та був виключений з учасників Товариства. У зв`язку із виходом позивача із складу учасників товариства загальні збори учасників були позбавлені можливості прийняти рішення про виключення позивача із складу учасників через невиконання обов`язку щодо формування статутного капіталу.

Також, відповідач звертає увагу на те, що ч. 10 ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачає, що Товариство виплачує учаснику, який вийшов з товариства, вартість його частки або передає майно лише пропорційно до розміру оплаченої частини частки такого учасника.

Оскільки позивач не вніс кошти до статутного капіталу товариства, на підставі ч.10 ст.24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», останній не має права на отримання вартості частки учасника товариства.

Після виходу Позивача ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства між ОСОБА_1 та Відповідачем не було жодних невирішених майнових питань, про що свідчить нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 від 8 серпня 2018 року про те, що останній не має до Товариства будь-яких претензій майнового та немайнового характеру.

Про відсутність будь яких вимог свідчить і той факт, що після виключення із складу учасників Позивач не звертався до Товариства з вимогою провести відповідні розрахунки або надати фінансові документи необхідні для визначення розміру частки.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" відбулась 19.12.2016, запис № 0000714.

Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" затверджено рішенням учасників товариства протоколом зборів учасників №1 від 14.12.2016.

Пунктом 5.1 Статут визначено, що предметом діяльності Товариства є:

5.1.1 здача в оренду об`єктів нерухомості, транспортних засобів, обладнання устаткування, іншого майна.;

5.1.2 роздрібна і оптова торгівля продовольчими і непродовольчими товарами, сільськогосподарською продукцією, сировиною, лікарськими засобами, ветеринарними медикаментами та препаратами, матеріалами, обладнанням, устаткуванням, транспортними засобами, запчастинами.

5.1.3 закупівлі у населення і товаровиробників усіх форм власності сільськогосподарської продукції, сировини, дикорослинних плодів, ягід, лікарсько-технічної сировини, чорного і кольорового металобрухту, інших видів вторинної сировини виробів підсобних підприємств і промислів.

Згідно п.7.1. Статуту для забезпечення діяльності Товариства формується статутний (складений) капітал Товариства, який розподіляється на частки та складається з вартості вкладів його учасників. В якості вкладу до статутного (складеного) капіталу Товариства учасник може внести грошові кошти, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчуженні права, що мають грошову оцінку. Грошова оцінка вкладу учасника Товариства здійснюється за згодою учасників Товариства, а у випадках, встановлених чинним законодавством України, вона підлягає незалежній експертній перевірці.

Відповідно до п. 7.2 Статуту визначено, що розмір статутного капіталу Товариства складає 50 000 грн.

Згідно п. 7.3 Статуту розмір частки кожного учасника у статутному (складеному капіталі ) товариства визначається на підставі процентного співвідношення між вартістю вкладу кожного учасника та розміром статутного капіталу товариства. Розмір часток та склад вкладів учасників до статутного (складеного) капіталу Товариства:

Вклад учасника - Рожищенської районної спілки споживчих товариств до статутного (складеного) капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статного капіталу .

Вклад учасника - ОСОБА_2 до статутного (складеного) капіталу Товариства 10000 грн., що становить 20% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_3 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 5000 грн., що становить 10% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_4 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_1 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_5 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_6 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_7 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_8 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_9 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_10 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Вклад учасника - ОСОБА_11 до статутного (складеного) до капіталу Товариства 3500 грн., що становить 7% статутного капіталу.

Згідно п. 7.4 Статуту визначено, що учаснику товариства, який повністю вніс свій вклад до статутного (складеного) капіталу Товариства, видається свідоцтво Товариства. У свідоцтві Товариства зазначається сума грошового вкладу і дата його внесення або опис внесеного до статутного (складеного) капіталу товариства майна і дати його внесення.

Відповідно до п. 11.1. Статуту Товариства учасник товариства має право вийти з Товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за 3 місяці до виходу.

Згідно з п. 11.2. Статуту товариства учасник, який виходить з товариства, має право одержати вартість частки майна товариства, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з Товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Відповідно до п. 11.6. Статуту товариства порядок і спосіб визначення вартості частини майна товариства, що пропорційна частці учасника у статутному (складеному) капіталі Товариства, а також порядок і строки виплати встановлюються чинним законодавством України.

Згідно п. 11.7 Статут спори, що виникають у зв`язку з виходом учасника з товариства, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру строків виплати вирішуються судом.

Як слідує із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 став учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство", що підтверджується Статутом товариства (п. 3.1) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно заяви нотаріально завіреної приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу О.О. Пономаренко від 19.06.2018 та зареєстрованої в реєстрі за №824 ОСОБА_1 повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" про свій вихід зі складу учасників (засновників) та просив оформити вихід оформити згідно чинного законодавства.

Відповідно до заяви нотаріально завіреної приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу С.В. Веремчук від 08.08.2018 та зареєстрованої в реєстрі за №1781 слідує, що ОСОБА_1 отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" у зв`язку із виходом з товариства вартість ринкової частки учасника товариства. Будь-яких претензій до ТзОВ "Рожищенське міське споживче товариство" майнового та немайнового характеру не має.

Також, як вбачається з матеріалів справи, на замовлення ОСОБА_1 експертом Панченком Леонідом Івановичем виготовлено Звіти про експертну оцінку нерухомого майна ТзОВ "Рожищенське міське споживче товариство", а саме:

1) приміщення Універмагу (а.с. 9-29), мета оцінки: визначення ринкової вартості нерухомого майна станом на 06.07.2018, з метою визначення частки та сплати судового збору, використанні методичні підходи: витратний та порівняльний. За основу прийнято результати одержані порівняльним підходом, відповідно до якого оціночна вартість об`єкту оцінки визначена за витратним підходом в сумі 9187972,00 грн, та порівняльним в розмірі 11 069 397,00 грн., судовим експертом визначено ринкову вартість об`єкта в загальній сумі 11 069 397,00 грн.

2) приміщення магазину " Дитячий світ " (а.с. 30-50), мета оцінки: визначення ринкової вартості нерухомого майна станом на 06.07.2018, з метою визначення частки та сплати судового збору, використанні методичні підходи: витратний та порівняльний. За основу прийнято результати одержані порівняльним підходом, відповідно до якого оціночна вартість об`єкту оцінки визначена в загальній сумі 4 276 030,00 грн.

Оцінювач при здійсненні оцінки досліджував інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, журнал внутрішніх обмірів та розрахунок площ приміщень, характеристика виробничих будинків, заяву ОСОБА_1 про вихід від 19.06.2018, оголошення про продаж подібної комерційної нерухомості, відповідь БТІ за №2554 від 29.06.2021, та фотографії даних приміщень.

Відтак, звертаючись до суду з позовною заявою позивач стверджує, що згідно статуту ТОВ «Рожищенське міське споживче товариство», створеного 19.12.2016, ОСОБА_1 , поряд з іншими був учасником Товариства. Частка позивача, яку було внесено до статутного капіталу товариства готівковими коштами в сумі 3500, 00 грн, складала 7 % статутного капіталу товариства. Статутний капітал з моменту створення товариства незмінний і становить 50000 гривень, що вбачається і витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Станом на 01.01.2018 року статутний капітал товариства сформовано повністю, свідченням чому є баланс товариства наявний в матеріалах справи. Відтак, на думку позивача розмір його частки у статутному капіталі складає в розмірі 7% вираженому у грошову еквіваленті, а саме в сумі 749 418,39 грн.

Однак, відповідачем вказану суму не було виплачено позивачу, у зв`язку з виходом його з числа учасників товариства.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач протягом одного року з дня, коли він дізнався про вихід учасника, не виплатив йому як учаснику вартість його частки, а лише повернув внесок учасника до статутного капіталу.

4.Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 116 ЦК України та статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що учасники товариства мають право, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Цивільного кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

17.06.2018 року набув чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Відповідно до статті 11 цього Закону установчим документом товариства є статут. У статуті товариства зазначаються відомості про: повне та скорочене (за наявності) найменування товариства; органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень; порядок вступу до товариства та виходу з нього. Статут товариства може містити інші відомості, що не суперечать закону.

Відповідно до частин п`ятої - дванадцятої статті 24 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється.

Не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 144 Цивільного кодексу України, яка кореспондується ст. 52 Закону України "Про господарські товариства " статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів.

Статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів.

Не допускається звільнення учасника товариства з обмеженою відповідальністю від обов`язку внесення вкладу до статутного капіталу товариства, у тому числі шляхом зарахування вимог до товариства.

Статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства.

Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень:

- про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

- про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

- про ліквідацію товариства.

Зміни до статуту, пов`язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку.

Згідно ч.1, 2 статті 148 ЦК України встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 став учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство", що підтверджується Статутом товариства (п.3.1) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно заяви нотаріально завіреної приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу О.О. Пономаренко від 19.06.2018 та зареєстрованої в реєстрі за №824 ОСОБА_1 повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" про свій вихід зі складу учасників (засновників) та просив оформити вихід оформити згідно чинного законодавства.

Після надходження на адресу відповідача вказаних документів, довірителю була висловлена вимога надати нотаріальну заяву про відсутність в майбутньому претензій майнового характеру до товариства, та після отримання такої заяви згідно касового ордеру було повернуто внесок до статутного капіталу в розмірі 3500 гривень.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такого правового висновку дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 11.09.2020 р. у справі №910/16505/19.

Відтак, виходячи із сукупної оцінки наданих доказів з позиції їх вірогідності, апеляційний суд приходить до висновку, що відхилення судом першої інстанції квитанції Р24АР24А343778326АЗ1013 від 23.12.2017 року, згідно якої позивач сплатив внесок до статутного капіталу в розмірі 3500 грн, не впливає на висновок про внесення ОСОБА_1 внеску до статутного капіталу товариства, оскільки ця обставина підтверджується іншими наявними доказами, зокрема доказами виплати товариством суму 3500 грн. при виході учасника.

Так, відповідно до заяви нотаріально завіреної приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу С.В. Веремчук від 08.08.2018 та зареєстрованої в реєстрі за №1781 вбачається, що ОСОБА_1 отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенське міське споживче товариство" у зв`язку із виходом з товариства вартість ринкової частки учасника товариства. Будь-яких претензій до ТзОВ "Рожищенське міське споживче товариство" майнового та немайнового характеру не має.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про помилкове обрахування позивачем розміру частки, що належить до виплати і, як наслідок, недоведеність її розміру, з огляду на наступне.

Позивач, подаючи позов до суду, доводить правомірність визначення розміру своєї частки у статному капіталі в розмірі 7% вираженому у грошову еквіваленті, а саме в сумі 749 418,39 грн., яку він заявив до стягнення за предметом спору у даній справі, надаючи як доказ проведену оцінювачем експертну оцінку вартості нерухомого майна , а також власні розрахунки з використанням даних балансу товариства.

Натомість, усталена судова практика, вирішуючи питання про розмір частки у майні товариства, належній учаснику, виходить з того, що вартість активів, яка обліковується у самому товаристві (балансова вартість) не відображає дійсної вартості таких активів.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості його активів за вирахуванням зобов`язань (вартість чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі. При наявності спору між учасником та товариством про визначення вартості майна останнього, учасник має право вимагати розрахунків на підставі ринкової вартості майна товариства, а не вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом ринкової вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну (ринкову) вартість майна будь-якими належними доказами, зокрема, висновками експертів.

Позивачем на обґрунтування власних розрахунків подані Звіт про оцінку приміщення «Універмагу» та Звіт про оцінку магазину «Дитячий світ», виконані експертом Панченко Л.І.

Стосовно наданих позивачем Звітів про оцінку нерухомого майна апеляційний суд, оцінюючи поданий доказ, виходить з того, що нерухоме майно є лише частиною активів товариства , а відтак є недостатнім для об`єктивної оцінки вартості усіх активів товариства.

У здійсненому розрахунку ОСОБА_1 посилається на висновок експерта, щодо визначення ринкової вартості приміщення "Універмагу" загальною площею 1957,1 м2 Волинська обл. м. Рожище, площа Богдана Хмельницького, буд.1, експертний висновок магазину "Дитячий світ" загальною площею 691,4 м.кв. за адресою: Волинська обл., м. Рожище, вул. Незалежності, 4 ., та на баланс товариства, відповідно до звіту про фінансовий стан ТзОВ ТзОВ "Рожищенське міське споживче товариство" на 30.06.2018 р.

Загалом Звіт про оцінку вартості майна товариства може бути оцінений судом як належний доказ, про що свідчить висновок Верховного Суду зокрема у постанові від 09.09.2021 року у справі №920/831/20, однак Звіт про оцінку нерухомого майна є оцінкою лише частини майна, а використання у власному розрахунку позивача даних балансу товариства та даних цих Звітів у сукупності не може свідчити про встановлення дійсної (ринкової ) вартості активів товариства і , відповідно, вартості частки, належної до виплати.

Виходячи з вище наведеної позиції , базою для обрахування і правильного визначення вартості частки у майні товариства, належної до виплати учаснику, який вийшов, є усі наявні у товариства активи , існуючі на дату виходу учасника з товариства, якою за правилами ст.24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» є день, який передує дню подачі учасником заяви про вихід.

Апеляційний суд приходить до висновку, що наявні у справі докази не дають можливості достовірного встановлення вартості чистих активів товариства станом на розрахункову дату, відтак будь-який висновок про таку вартість був би передчасним.

Також приймається до уваги, що положення ст.24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлюють правило, відповідно до якого не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Товариством не було виконано вимог закону, вартість частки учасника ОСОБА_1 не обраховувалась товариством, що позбавляє суд можливості надати юридичну оцінку позиції відповідача щодо розміру вартості частки учасника і здійснити порівняльний аналіз позицій сторін у цьому питанні. Проте, вимога щодо збалансованості позицій позивача і відповідача є необхідною для ухвалення судом законного і обґрунтованого рішення.

Апеляційний суд враховує правову позицію Верховного Суду, який зазначав, що ухвалюючи рішення про задоволення позову одного із учасників товариства, суди мають врахувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників товариства, включаючи колишніх учасників, також не збігаються (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі №916/2084/17, провадження №12-77гс19). Тому, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суди мають врахувати баланс інтересів усіх учасників і самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються виключно рішенням загальних зборів учасників товариства та надавати оцінку добросовісності відповідачів, які в разі задоволення позовних вимог будуть позбавлені своїх часток або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

Як слідує із матеріалів справи загальними зборами рішення про вихід ОСОБА_1 та виплати йому вартості його частини у статутному капіталі, вираженої у грошову еквіваленті, товариством не приймалось. Між тим, позивач самостійно здійснив розрахунок визначення його частини в статутному капіталі у грошовому еквіваленті та вважає, що йому необхідно виплатити 749 418,39 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Звіти про оцінку нерухомого майна ТзОВ "Рожищенське міське споживче товариство" не можуть бути достатніми доказами для визначення вартості частки позивача в статутному капіталі відповідача, оскільки стосуються не оцінки вартості усіх активів товариства і відповідно частки позивача у статутному капіталі товариства, виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства (відповідача) пропорційно розміру частки позивача, а лише виключно визначення ринкової вартості об`єктів нерухомого майна.

Однак згідно з п.11.2 Статуту та частин сьомої і восьмої статті 24 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариство зобов`язане виплатити колишньому учаснику не вартість його частки у обраному ним окремому майні (у даному випадку - об`єкті нерухомості) товариства пропорційно до розміру частки такого учасника у статутному капіталі товариства, а вартість його частки, виходячи з ринкової вартості всіх часток учасників товариства, пропорційно до розміру частки такого учасника.

З огляду на вищевикладене, Звіт про експертну оцінку нерухомого майна ТзОВ "Рожищенське міське споживче товариство", складений експертом Панченком Леонідом Івановичем, не є належним доказом у цій справі і не може бути використаний для визначення вартості частки позивача.

З огляду на викладене Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивачем в даному не визначено дійсну (ринкову) вартість майна ТзОВ "Рожищенське міське споживче товариство".

Враховуючи вище, викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, стосовно того, що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами у визначений спосіб Законом та Статутом "Рожищенське міське споживче товариство" вартість своєї частки у статутному капіталі в грошову виразі.

З огляду на зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають нормам процесуального права, а оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального права, відтак, скасуванню не підлягає.

Разом з тим, відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 2 ч. 4 статті 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 р. клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору задоволено.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктами 2.1., 2.2. частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (частина 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи те, що ОСОБА_1 оскаржує рішення частково, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 15 416, 51 грн (685 178 грн. * 1,5% *150%).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, то необхідно стягнути з позивача в дохід Державного бюджету 15 416,51 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

У апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2021 р. у справі №903/522/21 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) в дохід Державного бюджету 15 416,51 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу судового наказу доручити Господарському суду Волинської області.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/522/21 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "11" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.