ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.02.2022 справа № 914/3335/21

Господарський суд Львівської області у складі

Головуючого судді Фартушка Т.Б. за участю секретаря судового засідання Полюхович Х.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Полтавська область, м.Полтава;

до Відповідача: Акціонерного товариства «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», Турецька республіка, що діє в Україні через Представництво «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», Львівська область, м.Львів;

про: стягнення заборгованості

ціна позову: 92939,93грн.

Представники:

Позивача: Іванова А.П. представник, адвокат (ордер від 04.11.2021р. серія ВС №1106459);

Відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

08.11.2021р. на розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 04.11.2021р. б/н (вх. №3631) до Акціонерного товариства «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», що діє в Україні через Представництво «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» про стягнення заборгованості; ціна позову: 92939,93грн.

Підставами позовних вимог Позивач зазначає прострочення виконання Відповідачем присудженого рішенням Господарського суду Львівської області від 02.11.2020р. у справі №914/382/20 зобов`язання зі сплати заборгованості та упущеної вигоди за Договором про надання послуг з користування залізничною під`їзною колією від 12.03.2019р. №15.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.11.2021р. у даній справі суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; призначити судове засідання з розгляду справи по суті на 30.11.2021р.; визнати явку повноважних представників Учасників справи в судове засідання для надання пояснень по суті справи обов`язковою; викликати в судове засідання повноважних представників Учасників справи.

Ухвалою суду від 30.11.2021р. у цій справі судом постановлено відкласти судове засідання з розгляду спору по суті на 21.12.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання не визнається обов`язковою.

В судовому засіданні 21.12.2021р. у цій справі судом оголошено перерву до 10:30год. 20.01.2022р., в судовому засіданні 20.01.2022р. у цій справі судом оголошено перерву до 10:30год. 03.02.2022р., про що представники Сторін повідомлялись в судовому засіданні під розписку.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд. Процесуальні права та обов`язки Учасників справи, відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України, як підтвердили представники Учасників справи в судовому засіданні, їм відомі, в порядку ст.205 ГПК України клопотання про роз`яснення прав та обов`язків до суду не надходили. Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судовому засіданні надала усні пояснення.

Представник Відповідача в судове не з`явився.

03.02.2022р. за вх.№2918/22 Відповідачем подано заяву про проведення судового засідання, розгляд і вирішення клопотання про зупинення провадження у справі без участі представника Відповідача. Заява мотивована тимчасовою непрацездатністю і перебуванням на самоізоляції. Заяву оглянуто та долучено до матеріалів справи.

17.01.2022р. за вх. №164/22 Відповідачем подано до суду клопотання від 17.01.2022р. б/н про зупинення провадження, у якому просить суд зупинити провадження у справі у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства до набрання законної сили судовим рішенням у справі №917/1872/21.

В обґрунтування необхідності зупинення провадження у справі Відповідач зазначає, що Позивач обґрунтовує свій позов умовами укладеного між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Позивачем), за Договором - «Виконавець», та Представництвом «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» (Відповідачем), за Договором - «Замовник» Договору про надання послуг з користування залізничною під`їзною колією від 12.03.2019р. №15. Саме цей Договір Позивач визнає підставою виникнення цивільних права та обов`язків, описаних в позовній заяві. Аналогічні твердження містяться в Відповіді на Відзив, яку подано Позивачем Суду.

Відповідач зазначає, що 03.01.2022р. йому стало відомо про те, що ухвалою Господарського Суду Полтавської області відкрито провадження у справі №917/1872/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Представництва «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті» (Відповідач 1) і ФОП ОСОБА_1 (Відповідач 2) про визнання недійсним договору №15 від 12.03.2019 про надання послуг з користування залізничною колією, укладений між ФОП ОСОБА_1 і Представництвом «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті», а також стягнення коштів. Справа №917/1872/21 розглядається за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 27.01.2022р.

Відповідно до ст.11 ЦК України,- цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Згідно ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідач також зазначає, що в силу приписів п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В обґрунтування викладених у клопотанні доводів Відповідачем долучено копію ухвали Господарського суду Полтавської області від 20.12.2021р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №917/1872/21.

В судовому засіданні 20.01.2022р. представник Відповідача подане клопотання підтримав, зазначив про неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №917/1872/21.

Представник Позивача проти поданої заяви заперечила, зазначила, що Відповідач мав право подати зустрічний позов про визнання недійсним Договору, однак не скористався таким правом. Наведене на думку Позивача свідчить про намір Відповідача затягнути розгляд спору.

26.01.2022р. за вх.№2203/22 Позивачем подано заперечення, в яких Позивач просить відмовити в задоволенні клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі. Вказані заперечення судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В запереченнях Позивач зазначає, що ознайомившись 20.01.2022 року в день судового засідання із поясненнями, аргументами Відповідача щодо зупинення провадження у справі № 914/3335/21, вважаємо їх необгрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при розгляді даного клопотання та справи в цілому. Доводи, викладені в клопотанні, поясненнях спрямовані лише на те, щоб затягнути судовий процес вирішення даного спору та уникнути законної сплати 3% річних та інфляційних витрат внаслідок прострочення виконання боржником грошового зобов`язання згідно умов Договору №15 від 12.03.2019 про надання послуг з користування залізничною під`їзною колією.

Позивач також зазначає, що як вбачається з позовної заяви Позивачем крім вищезазначених доказів, також додано інші докази, які підтверджують факт надання ФОП ОСОБА_1 відповідачу послуг згідно укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором, зокрема копію платіжного доручення №5432 від 25.05.2021р., яким і сплачено Відповідачем заборгованість за вказаним договором на загальну суму 186895,82грн. а також недоотримання виконавцем грошових коштів, внаслідок неподання замовником мінімально обумовленої кількості вагонів на під`їзну колію виконавця - упущеної вигоди в розмірі 426615,25грн.

Крім цього, рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/682/20 встановлено, що відповідач (замовник) здійснив оплату послуг користування під`їзною колією у період з 12.03.2019 по 23.09.2019 на загальну суму 229817грн., з яких 144278,44грн. згідно з платіжним дорученням №66955 від 25.07.2019 та 85538,56грн. в порядку виконання наказу Господарського суду Львівської області від 29.10.2019 у справі №914/2162/19 згідно з платіжним дорученням №238 від 24.01.2020.

Позивач зазначає, що учасники процесу, а також предмет доказування у справі №914/682/20, ідентичний тим, що й при розгляді даної справи за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» (Турецька республіка), що діє в Україні через Представництво «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» про стягнення інфляційних втрат від суми основного боргу та упущеної вигоди в розмірі - 68 832,24 грн, 3% річних у розмірі - 24107,69грн, а тому в силу ч.4 ст.75 ГПК України вищезазначені обставини, які встановлені у справі №914/3335/21 не підлягають доказуванню в межах даної справи.

Спростування факту відсутності спірних відносин між ФОП ОСОБА_1 та Представництвом «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», та неотримання ним послуг, Відповідачем не надано.

Позивач зазначає у поясненнях, що Відповідач без жодних заперечень використовував протягом майже року під`їзну колію та частково здійснив оплату за надані послуги, що і встановлено рішенням суду у справі №914/682/20.

Враховуючи вищенаведене, така поведінка відповідача свідчить про взаємосуперечливість його поведінки та недобросовісність, що суперечить ст.3 ЦК України, якою визначено, що однією із основних засад цивільного законодавства є добросовісність.

Щодо посилань Відповідача про те, що умовами Договору № 15 від 12.03.2019 р. чітко визначено, що грошове зобов`язання за Договором (т.т. обов`язок оплатити за надані послуги) напряму залежить не від факту їх надання чи адвокатського запиту представника позивача, а від документального підтвердження наданих послуг в порядку, визначеному Договором, Позивач зазначає наступне.

Як встановлено, рішенням Господарського суду у справі № 914/682/20 від 02.11.2020 Акт являється правопідтверджуючим документом, а не документом, який породжує права та обов`язки сторін, а зобов`язання відповідача щодо оплати послуг за договором не ставляться в залежність від щомісячного надсилання актів, а виникають на підставі договору як кореспондуючий обов`язок.

Встановлюючи певні умови виконання зобов`язань в договорі сторони забезпечують стабільність, послідовність та правову певність поведінки учасників договірних відносин, що гарантує справедливість, розумність й добропорядність сторін під час виконання договору.

Водночас, недотримання вищезазначених умов виходить за обумовлені сторонами межі здійснення прав та обов`язків по договору, й надає одній зі сторін, яка його порушує, безпідставну перевагу в цих господарських відносинах, внаслідок чого порушується баланс приватноправових інтересів сторін договору, що є недопустимим.

При цьому Позивач звертає увагу суду на те, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року в справі №905/1926/16 (провадження № 12-187гс18) викладено правову позицію про те, що позовна вимога про зобов`язання надати (підписати) акт приймання-передачі є неналежним способом захисту прав, оскільки не призводить до поновлення права, а тому не підлягає розгляду в судовому порядку.

Щодо покликання відповідача на лист Національного Банку України від 13.01.2020 № 57- 0009/1491 та на те, що ні в умовах Договору, ні в будь-яких інших документах, які укладено з метою його виконання, не зазначено номер банківського рахунку Позивача за стандартом «ІВАN», виключно за яким з 13.01.2020 року можна здійснити банківський перерахунок коштів, а відтак сплатити кошти Відповідачем Позивачеві після набрання рішенням суду законної сили не було можливості, Позивач зазначає, що наведене жодним чином не свідчить про те. що банківські рахунки за таким стандартом клієнтам банку заборонялося відкривати та використовувати до 13 січня 2020 року, при цьому такі обставини вже досліджувались судом в іншій справі № 914/682/20 та рішенням Господарського суду Львівської області від 02.11.2020 їм надано правову оцінку.

При цьому Позивач акцентує, що з 5 серпня 2019 року Національним банком України, з метою плавного переходу клієнтами банку на новий стандарт банківського рахунка, було запроваджено перехідний період, за якого одночасно функціонували рахунки за новим стандартом ІВАN та діючі на той час рахунки, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 08.10.2020; відповідач не надав суду доказів того, що ФОП ОСОБА_1 в серпні - грудні 2019 року не використовував банківський рахунок за стандартом ІВАN.

Крім того, Позивач звертає увагу на те, що хоча в судовому засіданні від 23.02.2021 року у справі № 914/682/20 Західним Апеляційним Господарським судом було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, а повний текст Відповідачу міг бути відомим лише після 06.04.2021, т.т. лише після того, як повний текст рішення (постанови) було виготовлено і оприлюднено Судом в загальнодоступному ЄДРСР, то такі не можуть братись судом до уваги, оскільки згідно даних ЄДРСР повний текст рішення від 02.11.2020 у справі № 914/682/20 складений ще 06.11.2020 року, а постановою Західного Апеляційного Господарського суду від 23.02.2021 висновки рішення Господарського суду залишені без змін, тобто з резолютивної частини цього рішення вбачається розмір суми основного боргу та упущеної вигоди, яке є в загальному доступі.

З врахуванням наведеного Позивач вважає, що твердження Відповідача зазначені як у відзиві, так і в поясненнях зводяться до того, що Відповідач взагалі ставить під сумнів рішення суду у справі № 914/682/20, що суперечить принципу юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права та в основі якого лежить відоме з римського права положення (лат. «вирішена справа), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Згідно з положеннями п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2019р. у справі №906/806/15.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема в пункті 3.16. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Під пов`язаною з даною справою іншою справою розуміють таку іншу справу, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Іншим судом є будь-який орган, що входить до складу судової системи України; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

При цьому суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.11.2021р. у справі №910/22113/17, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарського суду слід у кожному конкретному випадку з`ясувати, як пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. При цьому, наявність одночасно двох цих обставин є необхідною процесуальною підставою для застосування пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України. Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду справи до прийняття рішення у іншій справі.

Так, предметом позову у справі №914/3335/21 є стягнення з Відповідача на користь Позивача 92939,93грн. 3% річних та інфляційних втрат від суми основного боргу та упущеної вигоди внаслідок прострочення виконання Відповідачем присудженого рішенням Господарського суду Львівської області від 02.11.2020р. у справі №914/382/20 зобов`язання зі сплати заборгованості та упущеної вигоди за Договором про надання послуг з користування залізничною під`їзною колією від 12.03.2019р. №15.

В той же час, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.12.2021р. відкрито провадження у справі №917/1872/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Представництва «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» та до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору про надання послуг з користування залізничною під`їзною колією №15 від 12.03.2019р. та стягнення 208356,39грн.

З врахуванням наведеного суд зазначає, що закріплена статтею 204 ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.11.2021р. у справі №910/22113/17.

Суд звертає увагу на те, що Відповідачем не доведено обставину існування судового рішення, яким визнано недійсним укладений між Сторонами Договір про надання послуг з користування залізничною під`їзною колією від 12.03.2019р. №15, а відтак, названий Договір є чинним і підлягає виконанню Сторонами.

При цьому, суд зазначає, що Відповідачем не доведено належними засобами доказування обставини неможливості розгляду справи №914/3335/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №917/1872/21, а можливе визнання судовим рішенням у випадку задоволення позову у справі №917/1872/21 Договору про надання послуг з користування залізничною під`їзною колією від 12.03.2019р. №15 може слугувати підставою до перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, проте, наявність спору про визнання його недійсним не є безумовною підставою для зупинення провадження у справі №914/3335/21.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.01.2021р. у справі №906/129/20 та від 01.04.2021р. у справі №902/1177/15 та від 17.11.2021р. у справі №910/22113/17.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновків про відсутність правових підстав до зупинення провадження у справі, а відтак, клопотання Акціонерного товариства «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», що діє в Україні через Представництво «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» про зупинення провадження у справі від 17.01.2022р. вх. №164/22 відхилити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Враховуючи вищенаведене, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, керуючись ст.ст. 13, 14, 15, 16, 42, 46, 227, 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Акціонерного товариства «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», що діє в Україні через Представництво «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» про зупинення провадження у справі від 17.01.2022р. вх. №164/22 відхилити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, визначені ст.235 ГПК України.

3. Ухвала не підлягає оскарженню.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Повний текст ухвали складено 08.02.2022р.

Головуючий суддя Фартушок Т.Б.