ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2022 р. Справа№ 927/969/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2021

у справі №927/969/21 (суддя Шморгун В.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго"

про стягнення 39 012,45 грн,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Чернігівської області із позовом до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" (далі - відповідач) та просило стягнути 39012,45 грн. збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору №5218/18-ТЕ-39 постачання природного газу від 01.10.2018 позивач у період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 398 227 369,21 грн. За умовами договору у квітні 2019 року відповідач замовив природний газ в кількості 2 907,000 тис.куб.м., однак фактично було передано 2 729,975 тис.куб.м., тобто, в обсязі меншому на 177,025 тис.куб.м., що відрізняється більше ніж на 5%, ніж було узгоджено сторонами, тому відповідач має сплатити збитки на підставі п.п.3.13, 5.7 договору та п.1 Розділу VI Правил постачання природного газу в розмірі 39012,45 грн за різницю між замовленим у квітні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем природного газу.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на те, що за умовами пункту 2.1 договору, яким визначаються помісячні обсяги замовленого природного газу, боржником є позивач, а відповідач у цьому зобов`язанні є кредитором, тому не може порушити передбачене цим пунктом зобов`язання; пунктом 3.13 договору передбачено формальний обов`язок споживача відшкодувати збитки у випадку відхилення фактичного обсягу спожитого природного газу більше ніж на 5% від замовленого обсягу, однак позивач повинен довести наявність в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, однак позивач не довів ні протиправних дій відповідача, ні наявності збитків, ні їх розміру, ні причинно-наслідкового зв`язку; постачання газу у спірний період здійснювалось за чотирма договорами (за різними категоріями споживачів теплової енергії) і облік споживання газу здійснювався в цілому за EIC-кодом споживача, а не по кожному договору окремо і загальні обсяги споживання природного газу по споживачу не виходило за межі 5%; неправомірність нарахування збитків підтверджується рішенням Національної комісії регулювання енергетики та комунальних послуг №8712/16/7-19 від 16.08.2019, наданому на скаргу споживача.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 01 листопада 2021 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки умовами договору передбачено відшкодування споживачем постачальнику збитків у разі, якщо фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу за відповідний період, а у квітні 2019 року відповідач фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 177,025 тис.куб.м. (на 6,09%), ніж було узгоджено сторонами; незалежно від того, що загальні правила відшкодування збитків викладені в положеннях Цивільного та Господарського кодексів України, порядок відшкодування збитків у даному випадку імперативно регулюється Розділом VI Правил постачання природного газу, застосування яких є обов`язковим для даного виду правовідносин; сторони у договорі мають право, за взаємною згодою, заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16 грудня 2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 10 січня 2022 року; сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

10 січня 2022 року відповідач направив до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивач, внаслідок довільного тлумачення норм чинного законодавства і окремих положень договору, просив стягнути збитки з відповідача, за відсутності будь-якого їх обґрунтування; позивач не довів, що діями відповідача йому були заподіяні збитки; ні Закон України "Про ринок природного газу" ні Правила постачання природного газу не звільняють позивача від обов`язку доведення наявності таких збитків, протиправності поведінки відповідача та причинного зв`язку; відповідач у повному обсязі розрахувався за спожитий природний газ і позивач не поніс додаткових витрат у зв`язку із виконанням цього договору; відповідач є виконавцем послуг з вироблення, транспортування, постачання теплової енергії для централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності міста Чернігова та Чернігівської області, між сторонами було укладено чотири договори, при цьому газ до котелень доставляється одним-єдиним газопроводом, тому неможливо відслідкувати обсяг газу, який призначається для одного окремого договору і залежить від категорії споживача тепла та гарячої води; фактично умови пункту 3.13 договору не являються розумними та справедливими, але відповідач вимушений був на його включення до договору, оскільки не укладання договору спричинило би припинення постачання газу та відсутності у споживачів міста Чернігова і області (населення, школи, дитячі садки, лікарні, військові частини, підприємства тощо) тепла і гарячої води, що є неприпустимим; на розрахунок планової кількості корисного відпуску теплової енергії та, відповідно, планового споживання природного газу впливає багато факторів (коливання температури навколишнього повітря, можливість аварійних ситуацій на мережах підприємства і споживачів, замовлення споживачів на відключення тощо), що зумовлює неможливість спрогнозувати з точністю до 5% планову кількість корисного відпуску теплової енергії.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (наразі - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), як постачальником, та Публічним акціонерним товариством "Облтеплокомуненерго" (наразі - Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго"), як споживачем, було укладено договір №5218/18-ТЕ-39 постачання природного газу (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (а.с. 8-18).

На дату укладання Договору ціна за 1000 куб. м газу становила 4942,00грн, крім того, податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати за 1000 куб. м - 5930,40 грн з ПДВ (п. 5.2 Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 до 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору).

У подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди до Договору: №1 від 19.10.2018, № 2 від 27.10.2018, № 3 від 31.10.2018, № 4 від 22.11.2018, №5 від 13.03.2019, №6 від 20.03.2019, №7 від 29.03.2019, №8 від 22.04.2019, № 9 від 24.04.2019, № 10 від 20.05.2019, № 11 від 27.06.2019, № 12 від 27.06.2019, № 13 від 25.07.2019, № 14 від 29.07.2019, № 15 від 23.08.2019, № 16 від 23.08.2019, № 17 від 12.09.2019, № 18 від 27.09.2019, якими вносились зміни до Договору (а.с.19-48).

На підставі укладених між сторонами додаткових угод до Договору строк його дії неодноразово продовжувався, востаннє був продовжений до 30.09.2019 включно.

Додатковою угодою №4 від 22.11.2018, укладеною між сторонами, Договір викладено у новій редакції:

Відповідно п. 1.1, 1.2 Договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 2.1 Договору постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 56 419,123 тис. куб. м, в тому числі по місяцях: жовтень 2018 року - 2944,123 тис. куб. м, листопад 2018 року - 8513,00 тис. куб. м, грудень 2018 року - 10720,00 тис. куб. м, січень 2019 року - 11 749,00 тис. куб. м, лютий 2019 року - 10225,00 тис. куб. м, березень 2019 року - 9268,00 тис. куб. м, квітень 2019 року - 3000 тис. куб. м.

За умовами п. 2.2 Договору споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п. 2.1 цього договору, повністю покривають потреби споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених п. 1.2 цього договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у п. 2.1 цього договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення.

Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в т.ч. протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору газовий місяць в значенні Кодексу ГРС). Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочі дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором (п. 2.4 Договору).

Пунктом 2. 5 Договору сторони визначили, що допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/- 5% від зазначеного у п.2.1 обсягу без підписання додаткової угоди.

Відповідно до п. 2.6 Договору розподіл (транспортування) природного газу, який постачається за цим договором, здійснює(ють) оператор(и) газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: "ПАТ "Чернігівгаз", з яким (якими) споживач уклав відповідний договір (договори).

Режим використання природного газу протягом розрахункового періоду (в тому числі добове використання) споживач визначає самостійно в залежності від своїх виробничих потреб.

Згідно п. 3.1 Договору постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: - природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; - імпортованого газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Відповідно до п. 3.2.1 Договору постачання газу за цим Договором здійснюється постачальником виключно за умови підтвердження споживачу номінації в порядку, передбаченому Кодексом ГТС, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493, в редакції, яка діяла станом на 27.07.2018.

Споживач зобов`язаний щодобово не пізніше 13.00 годин надавати Постачальнику на електронну адресу дані про використання природного газу за попередню газову добу (п. 3.7 Договору).

Пунктом 3.8 Договору визначено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Ціна на природний газ, умови його оплати за поставлений природний газ визначені у п. 4.2, 5.1, 5.3 Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору ціна за 1000 куб. м газу становить 6235,51грн, крім того, податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з ПДВ - 7482,61 грн.

Згідно з п. 5.1 Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Підпунктом 1 пункту 5.3 Договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином: споживач перераховує на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.

Також Договором передбачено відшкодування споживачем постачальнику збитків та порядок їх нарахування.

Так, відповідно до п. 3.13 Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7 цього Договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

3.13.1. Якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період.

За умовами п. 5.7 Договору відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.1 цього Договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб. м) та замовлених обсягів, визначених п. 2.. цього Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 пункту 3.13 цього Договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акту-претензії зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Споживач зобов`язаний відшкодовувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 цього Договору (підпункт 8 пункту 6.2 Договору). Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування постачальнику збитків, що виникли через порушення споживачем умов пункту 2.1 цього Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених (підпункт 4 пункту 6.3 Договору).

У додатковій угоді №5 від 13.03.2019 до Договору сторони погодили, що, зокрема, пункти 3.13, 5.7, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3 цього Договору застосовуються сторонами з 01.03.2019.

Додатковою угодою № 8 від 22.04.2019 до Договору, укладеною між сторонами, викладено в п. 2.1 Договору Розділу 2 "Кількість та фізико-хімічні показники природного газу замовлений споживачем на квітень 2019 року обсяг (об`єм) природного газу, зазначений в таблиці цього пункту, у наступній редакції: квітень 2019 - обсяг 2907,000 тис. куб. м. Сторони домовились, що загальний обсяг (об`єм) природного газу, який постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) визначається з врахуванням вищезазначених змін.

На виконання умов Договору постачальник передав у власність споживача природний газ на загальну суму 398 227 369,21 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.10.2018 у кількості 2944,123 тис. куб. м на суму 17 459 827,04 грн (за жовтень 2018 року), від 30.11.2018 у кількості 9514,780 тис. куб. м на суму 71 195 407,01 грн (за листопад 2018 року), від 31.12.2018 у кількості 10 787,108 тис. куб. м на суму 80 715 743,77 грн (за грудень 2018 року), від 31.01.2019 у кількості 11 369,169 тис. куб. м на суму 85 071 080,39 грн (за січень 2019 року), від 28.02.2019 у кількості 8656,989 тис. куб. м на суму 64 776 889,78 грн (за лютий 2019 року), від 31.03.2019 у кількості 7828,961 тис. куб. м на суму 58 581 077,53 грн (за березень 2019 року), від 30.04.2019 у кількості 2729,975 тис. куб. м на суму 20 427 343,69 грн (аз квітень 2019 року), які підписано сторонами та скріплено печатками сторін, а вартість отриманого природного газу оплачена відповідачем, що підтверджується даними бухгалтерського обліку позивача (а.с.50-56, 57-85).

Заперечень щодо факту передачі природного газу за вищезазначеними актами приймання-передачі, а також щодо його об`єму та вартості від споживача (відповідача) не надходило.

Оскільки відповідач у квітні 2019 року спожив природний газ у обсязі, меншому ніж замовив, 14.06.2019 позивач надіслав відповідачу акт-претензію з вимогою оплатити збитки у розмірі 463 613,16 грн (177,025тис.куб.м. х 7482,61 грн х 35% подвійна облікова ставка НБУ) (а.с.86-87).

Вказаний акт-претензія отримано відповідачем 18.06.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 91).

Відповідач направив позивачу мотивовану відмову №1563 від 04.07.2019 від відшкодування збитків, у якій відхилив акт-претензію про відшкодування 463 613,16 грн збитків (а.с. 92-93).

Позивач здійснив перерахунок по акту претензії, у зв`язку з чим сума збитків склала 39 012,45 грн, про що направив відповідний лист відповідачу 29.11.2019, який був отриманий останнім 02.12.2019 (а.с. 94, 98).

Відповідач у листі № 2853 від 17.12.2019 підтримав позицію, викладену ним у мотивованій відмові №1563 від 04.07.2019 (а.с.99-100).

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 39 012,45 грн збитків.

Заперечуючи проти позову, як у суді першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги, відповідач посилався на те, що позивач не довів ні протиправних дій відповідача, ні наявності збитків, ні їх розміру, ні причинно-наслідкового зв`язку; постачання газу у спірний період здійснювалось за чотирма договорами (за різними категоріями споживачів теплової енергії) і облік споживання газу здійснювався в цілому за EIC-кодом споживача, а не по кожному договору окремо; загальні обсяги споживання природного газу по споживачу не виходили за межі 5%; неправомірність нарахування збитків підтверджується рішенням Національної комісії регулювання енергетики та комунальних послуг №8712/16/7-19 від 16.08.2019, наданому на скаргу споживача.

На підтвердження вказаних заперечень відповідачем надані наступні докази: довідки від 10.08.2020 щодо споживачів теплової енергії; заяву-приєднання №0942039XINAТ016 до умов договору розподілу природного газу; довідку про розрахунки за розподіл природного газу; довідку про фактичні обсяги природного газу по чотирьох договорах; договір №5219/18-БО-39 постачання природного газу від 01.10.2018 (для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями); договір №5220/18-КП-39 постачання природного газу від 01.10.2018 (для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями); договір №5221/18-РО-39 постачання природного газу від 01.10.2018 (для виробництва теплової енергії для релігійних організацій); листування про направлення звітів щодо обсягів використання газу; звернення відповідача від 08.07.2019 №1566 до НКРЕКП щодо нарахованих позивачем збитків; лист НКРЕКП від 16.08.2019 №8712/16/7-19 про відсутність у позивача правових підстав для нарахування збитків; судові рішення по інших договорах (а.с.136-243).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів, якими підтверджуються збитки, завдані відповідачем в результаті споживання природного газу у квітні 2019 року в обсязі, меншому від замовленого, та їх фактичний розмір, а передбачений у договорі порядок розрахунку збитків, за відсутності факту реально понесених збитків, не є підставою для їх розрахунку та стягнення.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі Договору №5218/18-ТЕ-39 постачання природного газу від 01.10.2018.

Предметом розгляду даного спору є матеріально-правова вимога про стягнення збитків, які, за доводами позивача, завдані тим, що відповідач у квітні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 177,025 тис.куб.м. (на 6,09%), ніж було узгоджено сторонами у договорі.

Укладеним між сторонами договором передбачено умови застосування такого виду відповідальності як відшкодування збитків та порядок їх розрахунку, зокрема, підставою нарахування збитків є випадок, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто, саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема, в контексті наявності збитків та їх розмір, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом підлягає доведенню позивачем перед судом.

Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто, саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Умовами Договору сторонами передбачено обсяги газу, які є плановими та можуть змінюватись. Сторони домовились про те, що допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/-5% від зазначеного в пункті 2.1 обсягу без підписання додаткової угоди.

Пунктом 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 р. №2496 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила) встановлено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Правил у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду (пункт 3 розділу VI Правил).

Таким чином, враховуючи, зокрема, положення пункту 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу та те, що Договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу (в розмірі до 5,0 відсотків без проведення коригування), позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем).

При цьому визначальним є те, що пункт 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачає таку можливість щодо відшкодування збитків споживачем. Проте, наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення суми у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період у разі, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу.

Вказане право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому ГПК України.

При цьому, пунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачено лише максимально допустимий розмір, а саме, розмір, що не є більшим подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Вказані правові позиції щодо застосування положень розділу VI Правил викладені у постановах Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №910/4608/20, від 20.01.2022 у справі №908/21/21, від 20.01.2022 у справі №911/77/21.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вірно встановив, що позивач, пославшись на наведені положення Правил та умови Договору, не надав до матеріалів справи жодних належних і допустимих доказів на підтвердження факту наявності збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених недобором відповідачем природного газу у квітні 2019 року.

Крім цього, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, споживання відповідачем газу здійснювалось шляхом його спалювання у котельнях, до яких газ доставляється одним-єдиним газопроводом.

У квітні 2019 року (за єдиним ЕІС-кодом споживача 56ХQ000039ХІN006) за чотирма договорами про постачання природного газу, укладеними між сторонами 01.10.2018, замовлений відповідачем загальний обсяг природного газу становив 3700 тис. куб.м., фактично відповідачем було спожито 3658,756 тис. куб.м., що менше на 41,244 тис. куб.м. (на 1,1%) замовленого обсягу, тобто, він менше, ніж на 5%, відрізняється від замовленого обсягу газу.

Враховуючи відсутність можливості у відповідача визначити фактичний обсяг спожитого природного газу за окремим договором станом на кінець відповідного розрахункового періоду, відповідач фактично був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання за договором шляхом надання позивачу не пізніше ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу двох екземплярів належним чином оформленої додаткової угоди про коригування замовленого обсягу природного газу за договором, у зв`язку із чим Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у листі № 8712/16/7-19 від 16.08.2019 також прийшла висновку про неправомірність нарахування збитків та проведення розрахунку постачальником розміру відхилення фактичного обсягу спожитого природного газу від підтвердженого (замовленого) споживачем за окремими договорами, а не за обсяг спожитого природного газу за ЕІС-кодом споживача).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи відсутність доказів понесення позивачем збитків у зв`язку із недобором відповідачем природного газу у квітні 2019 року, вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 39012,45 грн є недоведеними та не підлягають задоволенню.

За таких обставин доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані позивачем докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Чернігівської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 01 листопада 2021 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.02.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко