РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.02.2022Справа № 910/19237/21
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»

про стягнення 30 547, 59 грн,

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (надалі-відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 30 547, 59 грн

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у силу положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/19237/21, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

13.12.2021 від МТСБУ на виконання вимог ухвали суду надійшли відомості щодо умов укладеного відповідачем страхового договору (полісу).

25.11.2021 від позивача надійшло підтвердження, що станом на 28.12.2021 ціна позову не змінилась.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 30.11.2021, яка отримана останнім 10.12.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 956.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням судді Карабань Я.А. у період з 17.01.2022 по 11.02.2022 на лікарняному, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, в перший робочий день після виходу з лікарняного - 14.02.2022

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.05.2018 між позивачем (страховик) та ТОВ «Перша лізингова компанія» (надалі - страхувальник) укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-18-00260 (надалі - договір), відповідно по п. 1.1. якого предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язаних з:

1.1.1. володіння, користування і розпорядження застрахованим транспортним засобом та додатковим обладнанням - страхування наземного транспортного засобу (надалі - КАСКО);

1.1.2. відшкодуванням страхувальником шкоди заподіяної майну третіх осіб застрахованим транспортним засобам - добровільне страхування цивільно-правової відповідальності водія (надалі - ДЦВ);

1.1.3. життям, здоров`ям та/або працездатністю застрахованих осіб - добровільне страхування від нещасних випадків з водієм та пасажирами (надалі - ДНВ).

У договорі передбачено, що він складається з тарифів та умов страхування до цього договору (додаток № 1 до договору), бордеро застрахованих транспортних засобів (надалі - ТЗ) за відповідний період (додаток № 2 до договору), заяви на страхування ( додаток № 3 до договору), порядок взаємодії сторін при настанні страхових випадків (додаток № 4 до договору), програми страхування (додаток № 5 до договору), договір про передачу майнових прав на ТЗ та переуступку права вимоги на застрахований ТЗ (додаток № 6 до договору), акту огляду транспортного засобу.

За умовами договору бордеро застрахованих ТЗ за відповідний період - документ, який підтверджує прийняття кожного окремого ТЗ на страхування та в якому зазначаються всі необхідні дані, що ідентифікують предмет цього договору по окремому ТЗ, зокрема: марка, модель ТЗ, номер кузова, рік випуску, страхова сума по страхуванню КАСКО, страхова сума (ліміт відповідальності) по страхуванню ДЦВ, страхова сума та система по страхуванню НВ та строк дії договору відносно застрахованого ТЗ, тощо.

Договір набирає чинності з 00 год. 00 хв. місцевого часу 01.06.2018 та діє протягом одного року/12 місяців тобто до 31.05.2019. Договір автоматично продовжує термін дії на кожен новий строк (на кожен новий рік/дванадцять місяців), якщо жодною зі сторін не буде подано письмове повідомлення про бажання припинити дію договору, за 30 календарних днів до дати його запланованого припинення (п. 8.1. договору).

Згідно п. 8.2. договору період страхування кожного окремого застрахованого ТЗ вказується у відповідному бордеро застрахованих ТЗ.

У пункті 16.6. договору сторони погодили, що виплата страхового відшкодування (страхової виплати) може бути здійснена страхувальнику, застрахованій особі, третім особам, вигодо набувачу або спадкоємцям, на підставі відповідної заяви та страхового акту, складеного страховиком.

28.05.2019 року між позивачем та страхувальником підписано бордеро № 235-2020 щодо транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 , п. 26 бордео.

Відповідно до інформації, зазначеної в бордеро № 235-2020 вказаний вище транспортний засіб застрахований в період з 07.06.2020 по 06.05.2021, франшиза 0, 00 грн.

04.11.2020 о 15 год 20 хв в м. Києві по вул. Г. Воробйова, 24/2, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу «Volkswagen» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «KIA» державний номер НОМЕР_3 .

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.11.2020 у справі № 760/24541/20, водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана дорожньо-транспортна пригода призвела до пошкодження транспортних засобів, зокрема, застрахованого позивачем транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 .

04.11.2020 страхувальник транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 звернувся до позивача із повідомленням про страхову подію та 05.01.2021 із заявою на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку-акту виконаних робіт № від 29.12.2020 виставленого ТОВ «АТЛАНТ-М ЛЕПСЕ» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 склала 40 033, 95 грн, з яких: 33 361, 62 грн та 6 672, 33 - ПДВ 20 %.

26.05.2021 позивачем складено страховий акт № ALD-3077 на розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 33 361, 63 грн (без ПДВ).

26.05.2021 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок страхувальника в розмірі 33 361, 63 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 14179 від 26.05.2021.

Враховуючи зазначені вище обставини, погодження в 2020 році бордеро № 235-2020 застрахованих транспортних засобів, звернення страхувальника до позивача із повідомленням про страхову подію та заявою на виплату страхового відшкодування, а також виплату такого страхового відшкодування позивачем, суд приходить до висновку, що сторонами не було припинено договір добровільного страхування, а тому він на підставі пункту 8.1. автоматично продовжив свою дію.

Отже, у відповідності до умов генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-18-00260, у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 33 361, 63 грн.

Відповідно до ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої в деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Як убачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Volkswagen» номер кузова НОМЕР_4 була застрахована відповідачем на підставі полісу серії АР №0081975, з встановленим строком дії з 08 год 30 хв 03.04.2020 по 02.04.2021 включно.

Також відповідно до матеріалів справи відповідач звертався до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання полісу серії АР №0081975 таким, що не набрав чинності. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06.07.2021 у справі № 263/608/21 (залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 21.10.2021 в справі № 263/608/21) у задоволені позову про визнання полісу серії АР №0081975 таким, що не набрав чинності, відмовлено.

Статтею 204 Цивільного кодексу України, встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач у силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування", з урахуванням положення п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», набув права вимоги до відповідача.

Тому, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності транспортного засобу «Volkswagen» номер кузова НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , тобто особи, яка визнана винною в ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП у межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи.

Як убачається із матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивач 28.07.2021 направив відповідачу заяву за вих. № 44774 від 12.07.2021 про виплату страхового відшкодування на суму 33 361, 63 грн, яка отримана останнім 16.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 874.

Разом з тим згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 (0,26) склала 30 547, 59 грн, що підтверджується розрахунком коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ від 04.11.2020.

У зв`язку з тим, що відповідач не сплатив суму страхового відшкодування позивачу, останній звернувся до суду з позовом про стягнення 30 547, 59 грн страхового відшкодування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 30 547, 59 грн підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 30 547, 59 грн виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3 000, 00 грн витрат на правову допомогу.

Згідно із ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу долучено до матеріалів справи: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 05.11.2018, копію довіреності № 0130-123 від 23.10.2021, копію додатку № 4 від 09.09.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 05.11.2018, відповідно до якого розмір гонорару складає 3 000, 00 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6153 від 09.08.2018, копію акта виконаних робіт від 17.11.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 05.11.2018 з детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правової допомоги на загальну суму 27 000, 00 грн, зокрема за договором страхування №28-0199-18-00260 (п. 8. акту), копію платіжного доручення № 3889 від 18.11.2021 про оплату відповідно до акту виконаних робіт від 17.11.2021 на загальну суму 27 000, 00 грн.

Частини 1 та 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявлялось.

При цьому, судом враховано, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі), що відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах від 25.04.2018 у справі №922/3142/17, від 02.05.2018 у справі №910/22350/16, від 11.06.2018 року у справі №923/567/17.

Беручи до уваги підтвердження позивачем правового статусу адвоката, надання доказів фактичного надання правничої допомоги на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, в зв`язку з чим, судом покладаються на відповідача витрати позивача на правову допомогу в розмірі 3 000, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 86, 129, 232-234, 240, 250-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 33-Б, 2 під`їзд, ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32-А, ідентифікаційний код 30859524) 30 547 (тридцять тисяч п`ятсот сорок сім) грн 59 коп. страхового відшкодування, 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору та 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. витрат на правову допомогу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань