ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2022 р. м.Львів Справа №914/2595/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

секретар судового засідання Кришталь М.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Барана Олега Степановича, б/н від 30.09.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/3325/21, 01-05/3341/21 від 04.10.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 19 серпня 2021 року (суддя Фартушок Т.Б., повний текст рішення складено 30.08.2021, м. Львів)

у справі №914/2595/20

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування, м. Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Барана Олега Степановича, с.Дідилів Камянка-Бузький район, Львівська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Агропобутсервіс, с.Надичі, Жовківський район, Львівська область

про страхове відшкодування, в порядку регресу в сумі 101276,10грн.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: не зявились;

від відповідача : Заремба О.О.- адвокат;

третя особа:Бердар С.В. адвокат;

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року на адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ФОП Барана О.С. про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 101 276,10 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.04.2020 в с. Надичів Львівської області на вул. Грушевського сталася подія за участі автокрану на шасі «КАМАЗ» , д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ «Mersedes-Benz G3520, д.н. НОМЕР_2 . Дана подія сталася в результаті падіння металевої бляхи з автокрану на шасі «КАМАЗ», д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 на забезпечений ТЗ «Mersedes-Benz G3520, д.н. НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою Жовківського відділення поліції Львівської області. Відтак у зв`язку з даною подією та за умовами договору ПрАТ СК «Арсенал страхування» понесло збитки, виплативши на користь ТОВ «Агропобутсервіс» в розмірі 101 276,10 грн., які просить стягнути, в порядку регресу з відповідача. В обґрунтування даних вимог посилається на положення ст. ст. 993, 1166, 1188, 1172, 1194 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

До позовної заяви долучено заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, згідно якого останній вказує, що він очікує понести у зв`язку з розглядом справи наступні витрати: судовий збір за подання позовної заяви 2102,00 грн.; витрати на проведення експертизи 10 000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.02.2021 залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропобутсервіс» (80371, Львівська область, Жовківський район, с.Надичі, вул. Грушевського, буд.77; ідентифікаційний код: 20822425).

Відповідач ФОП Баран О.С., у відзиві заперечує позовні вимоги, вказуючи на те, що подія, яка трапилась 02.04.2020р. за адресою с. Надичів Львівської області на вул. Грушевського, не підпадає під ознаки страхових випадків, визначених Договором страхування наземного транспорту від 30.10.2019р. №960/19-Т/Лв, на підставі якого позивачем здійснено відшкодування третій особі шкоди. Класифікація події, як ДТП не відповідає обставинам, оскільки автомобілі не рухались. Крім того, відповідач вважає безпідставною виплату страхового відшкодування позивачем третій особі, з огляду на передачу права керування автомобілем MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 ТритевичуА.А. , тобто особі, яка не зазначена в договорі страхування наземного транспорту від 30.10.2019р. №960/19-Т/Лв, що, в силу п.28.4.13. договору, є підставою до відмови у виплаті страхового відшкодування. Також, вказує, що у складеному позивачем страховому акті не зазначено, що право вимоги виписується Паробіб Б.М., а до матеріалів справи не додано доказів, що Паробій Б.М. перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Щодо висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 08.04.2020 №61/20, то вказує, що такий містить помилки.

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Агропобутсервіс, у відзиві, просить позовні вимоги задоволити, вказуючи, що шкода завдана забезпеченому за договором страхування наземного транспорту від 30.10.2019р. №960/19-Т/Лв транспортному засобу MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 завдана під час здійснення відповідачем робіт за укладеним із третьою особою договором про надання послуг від 01.01.2020, а відтак, саме відповідач відповідальний за заподіяння шкоди.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.08.2021, у справі №914/2595/20, позовні вимоги задоволено; стягнуто з ФОП Барана О.С. на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 101 276,10 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 2102,00 грн. судового збору та 9 000,00 грн. судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги.

Дане рішення мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджено факт заподіяння 02.04.2020 за адресою: Львівська область, Жовківський район, с.Надичі, вул.Грушевського під час підіймання металевої бляхи працівником відповідача, - машиністом автомобільного крана на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 , при виконанні договору про надання послуг від 01.01.2020 б/н шкоди застрахованому за договором добровільного страхування наземного транспорту від 30.10.2019 №960/19-Т/Лв належному третій особі на праві власності транспортному засобу автомобілю марки MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 ; підтвердження належними засобами доказування розміру завданої таким матеріальної шкоди, а також те, що винні дії відповідача перебувають у безпосередньому причиново-наслідковому зв`язку із завданою третій особі шкодою, беручи при цьому до уваги підтвердження матеріалами справи здійснення позивачем виплати страхового відшкодування, внаслідок чого до нього, в порядку суброгації перейшло право вимоги до відповідача, як боржника у деліктному зобов`язанні з відшкодування такої шкоди, суд дійшов до висновків про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідач ФОП Баран О.С. не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу , в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи.

Скаржник вказує, що позивачем не надано достатніх доказів того, що мав місце страховий випадок за класифікацією «інші події»; не спростованими в суд першої інстанції залишилося твердження сторони відповідача про те, що страхове відшкодування здійснено безпідставно; не встановлено всіх осіб, як причетні до пошкодження застрахованого майна та їх ролі в цьому. Також зазначає, що не надано належної оцінки ролі дій (бездіяльності) страхувальника у заподіянні шкоди застрахованому майну. Вказує також на те, що докази, щодо обсягу збитків містять суттєві суперечності, що ставлять під сумнів їх достовірність і належність.

Також, скаржник вказує, що позивачем не доведено жодним доказом те, що завдання шкоди застрахованим транспортним засобом відбулось саме з вини відповідача та його працівника, а не внаслідок третіх осіб чи обставин непереборної сили.

Щодо рахунку ФОП Вацик Н.Я. №124 від 09.04.2020, то скаржник зазначає, що такий не відповідає вимогам ст. ст. 76-79 ГПК України через те, що він не стосується забезпеченого транспортного засобу, а стосується іншого автомобіля з подібним реєстраційним номером, серією, але іншим номера кузова та значно меншим пробігом.

Також, вказує скаржник на те, що матеріали справи не містять жодного доказу про обставини події, що трапилася, а саме те, що відповідальність за переміщення товару несе зовсім не кранівник, а стропальники, які перебували внизу та керували діями кранівника. Вважає, що в даному випадку метал зісковзнув, внаслідок пориву вітру, що є обставинами непереборної сили, а не з вини кранівника. Також, не враховано, що всі роботи крану проводилися на будівельному майданчику третьої особи ТОВ «Агропобутсервіс» (страхувальник), який і повинен був забезпечити дотримання правил безпеки на майданчику, як мінімум, забезпечити відсутність на майданчику власного застрахованого майна.

Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа ТОВ «Агропобутсервіс», у відзиві на апеляційну скаргу, заперечує доводи апеляційної скарги при цьому, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на її безпідставність.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 (головуючий суддя Малех І.Б., судді Гриців В.М., Зварич О.В.) поновлено Фізичній особі підприємцю Барану О.С. строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 19 серпня 2021 у справі №914/2595/20 та відкрито апеляційне провадження за такою. Ухвалено розглядати апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Барана Олега Степановича, б/н від 30.09.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/3325/21, 01-05/3341/21 від 04.10.2021) на рішення Господарського суду Львівської області від 19 серпня 2021 року у справі №914/2595/20 без повідомлення учасників справи. Витребувано матеріали справи №914/2595/20 в Господарського суду Львівської області.

30.11.2021 в канцелярію суду від представника скаржника коступило клопотання, згідно якого просить розгляд справи за апеляційною скаргою ФОП Барана О.С. на рішення Господарського суду Львівської області від 19.08.2021 здійснювати з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 призначено розгляд справи №914/2595/20 в судове засідання на 15 грудня 2021 рік.

З підстав наведених в ухвалі від 15.12.2021 розгляд справи відкладено в судове засідання на 26.01.2022 та застосовано розумні строки провадження у даній справі.

04.01.2022 в канцелярію суду від позивача поступило клопотання про розгляд справи без участі представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі наявних у ній доказів.

В судове засідання 26.01.2022 з`явились представники відповідача та третьої особи, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області від 19 серпня 2021 року у справі №914/2595/20 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Обставини справи:

Автомобіль марки MERCEDES BENZ G350, білого кольору, 2012 року випуску, дрнз НОМЕР_2 , реєстраційне свідоцтво САК №655244, номер кузова: НОМЕР_3 , належить третій особі на праві власності, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

30.10.2019 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (позивач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропобутсервіс» (третя особа, страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №960/19-Т/Лв, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (надалі ТЗ) та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6 Договору страхування.

Відповідно до п.3 договору страхування, страхувальник є вигодонабувачем за договором страхування.

Згідно п.5 договору страхування об`єктом страхування є легковий автомобіль MERCEDES BENZ G350, білого кольору, 2012 року випуску, дрнз НОМЕР_2 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_5 , номер кузова: НОМЕР_3 , який використовується третьою особою на праві власності.

Пунктом 7.3. договору страхування визначено, що збитки внаслідок інших подій є страховими ризиками, які застраховані за договором страхування.

Відповідно до п.9 договору страхування особами допущеними до керування є особи, зазначені в додатку №1 до договору.

Пунктом 12.4. договору страхування визначено, що франшиза за збитки внаслідок інших подій, що призвели до пошкодження ТЗ складає 0грн.

Згідно п.13. договору страхування нормативне знецінення ТЗ на період страхування не застосовується.

Відповідно до п.16 договору страхування строк дії договору становить з 31.10.2019 по 30.10.2020 з урахуванням п.23.2. договору страхування.

Пунктом 17.3. договору страхування визначено, що експлуатаційний знос ТЗ не враховується.

Згідно п.22.1. договору страхування за умовами договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком певних подій за страховими ризиками, що наведені у п.22.2. договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості.

До страхових ризиків відносяться збитки внаслідок інших подій викрадення окремих складових частин ТЗ чи додаткового обладнання (вказаного в розділі 6 договору страхування) внаслідок протиправних дій третіх осіб, передбачених Кримінальним кодексом України; пошкодження або знищення (повна загибель) ТЗ або його окремих складових частин чи додаткового обладнання (вказаного в розділі 6 договору страхування) внаслідок стихійного лиха (бурі, урагану, смерчу, повені, затоплення, паводку, зливи, граду, селю, землетрусу, зсуву, оповзню, осідання ґрунту, обвалу, лавини, незвичайних для даної місцевості морозів та великих снігопадів, дії підґрунтових вод, шторму, цунамі, удару блискавки та інших надзвичайних явищ природи, сертифікованих згідно з класифікатором надзвичайних ситуацій, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2020р. №457), пожежі або вибуху, нападу тварин, падіння предметів на ТЗ (дерев, снігу, льоду, стовпів, рекламних щитів тощо), попадання каміння, або інших предметів, що відлетіли з-під коліс ТЗ, зовнішнього фізичного впливу, інших випадкових, раптових та непередбачуваних подій (окрім визначених в п.22.2.1., 22.2.2. договору), якщо такі події не є виключенням зі страхових випадків згідно з умовами Договору (розділ 28 Договору). (п.22.2.3. Договору страхування).

Відповідно до п.25.1.1. договору страхування в разі настання події, передбаченої п.22.2. договору страхувальник зобов`язаний вживати всіх можливих заходів щодо рятування ТЗ та зменшення завданих збитків.

Згідно п.26.1.5. договору страхування у разі настання страхової події за ризиком «збитки внаслідок інших подій» для підтвердження настання страхового випадку та визначення розміру завданих збитків страхувальник зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту повідомлення страховика про страховий випадок надати страховику заяву про виплату страхового відшкодування встановленої страховиком форми; договір; постанову МВС, довідку МВС, пожежної охорони, метеорологічної чи сейсмологічної служби, Торгово-промислової палати встановленого зразка залежно від характеру та обставин страхової події.

Пунктом 26.2. договору страхування визначено, що розмір завданих збитків визначається страховиком за участю страхувальника на підставі документа, де визначено перелік знищених, пошкоджених або викрадених складових частин чи в цілому об`єкта страхування (дефектної відомості, автотоварознавчої експертизи, акту огляду ТЗ), документа, складеного компетентними органами про обставини, час та місце страхового випадку із зазначенням знищеного, пошкодженого або викраденого об`єкта страхування чи його частин; документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію скоєних збитків (кошторис, калькуляція СТО, автотоварознавча експертиза тощо); наданих речей, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку.

Страхове відшкодування виплачується страховиком, згідно з договором на підставі письмової заяви страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) і страхового акту, який складається страховиком (п.27.1. Договору страхування).

Відповідно до п.27.3. договору страхування страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 10 робочих днів з моменту отримання письмової заяви на виплату страхового відшкодування та інших необхідних документів і речей згідно з розділом 26 договору. Вказаний строк може збільшуватись відповідно до п.27.13. Договору. Рішення Страховика про здійснення виплати страхового відшкодування оформлюється страховим актом.

Вказаний договір страхування підписано повноважними представниками, їх підписи завірено відтисками печаток юридичних осіб-сторін договору.

01.01.2020 між Фізичною особою-підприємцем Бараном О.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропобутсервіс» укладено договір про надання послуг б/н, згідно п.1.1. якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах цього договору, надавати послуги по роботі автокрану, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги виконавця.

Відповідно до п.1.2. договору послуги надаються виконавцем на основі прийнятого до виконання замовлення на об`єкті замовника за адресою: с. Надичі, вул. Грушевського, буд. 77.

Згідно п.1.3. Договору автокран повністю обслуговується персоналом виконавця.

Виконавець надає послуги з дотриманням правил охорони праці, пожежної безпеки, охорони навколишнього середовища, санітарних норм та інших вимог чинного законодавства (п.1.4. договору).

Підпунктом 2.1.1 та 2.1.2. пункту 2.1. договору сторонами передбачено обов`язки замовника призначити працівника відповідального за прийомну роботи; забезпечити безперешкодний проїзд автокрану на об`єкт.

Згідно п.2.2.3 договору працівники виконавця, які залучаються до виконання робіт за даним договором, повинні пройти необхідну підготовку і перевірку знань необхідних правил, а також відповідних розділів будівельних норм та правил та інших нормативних документів в обсязі виконуваної ними роботи у відповідності з типовим положенням про навчання, інструктаж і перевірку знань працівників з питань охорони праці, затвердженим наказом Держнаглядохоронпраці України або іншим нормативним актом, що буде чинним на момент виконання робіт за даним Договором.

Відповідно до п.2.2.4. договору виконавець підтверджує, що має всі законні права, в тому числі дозволи та ліцензії, для надання послуг за даним договором, в тому числі всі документи, необхідні для експлуатації спеціальної техніки (автокрану).

Пунктом 4.6. договору передбачено, що виконавець несе майнову відповідальність за збитки, заподіяні його працівниками замовнику (його майну), в процесі надання послуг, на підставах, встановлених законодавством України. Виконавець несе в повному обсязі і в усіх випадках відповідальність за чітке і повне дотримання на об`єкті під час надання послуг правил пожежної безпеки, промислової санітарії, техніки безпеки, охорони довкілля і інших правил, встановлених чинним законодавством України; несе відповідальність за поведінку своїх працівників на об`єкті та прилеглій до нього території, зобов`язується вживати необхідні заходи щодо попередження порушень працівниками технологічної і виробничої дисципліни, техніки безпеки, охорони праці, протипожежної безпеки, громадського порядку, недопущення протизаконної поведінки, інших антисуспільних вчинків.

Відповідно до п.6.1. договору договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Вказаний договір підписано повноважними представниками, їх підписи завірено відтисками печаток сторін договору.

Протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу від 27.01.2020 №00858-00246-20 ТОВ «Західстандарт система» визнано справним транспортний засіб КАМАЗ 53215 номерний знак НОМЕР_1 .

Свідоцтвом про інспектування від 16.11.2020 №37656348-IS-223 дозволено до 16.11.2023 подальшу експлуатацію крану стрілового автомобільного КС-45717К-1, зав. №1882, 2006 р.в.

ОСОБА_1 пройшов навчання у ТОВ «Західноукраїнський навчальний центр «Спеціаліст» за спеціальністю машиніст крана автомобільного, йому присвоєна кваліфікація машиніст крана автомобільного 6 розряду та допущено до керування автомобільними кранами вантажопідйомністю більше 10 тон, що підтверджується копією посвідчення кранівника від 08.05.2020р. №04/034.

Довідкою від 03.04.2020р. вих. №2693/52/10-2028 Жовківське відділення поліції Головного управління поліції у Львівській області повідомило ОСОБА_2 про те, що працівниками Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області розглянуто та зареєстровано в ІТС ІПНП України за №2691 від 02.04.2020р. звернення щодо пошкодження автомобіля MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 , яке поступило 02.04.2020 у Жовківське ВП. В ході проведення перевірки матеріалів встановлено, що пошкодження автомобіля MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 відбулись 02.04.2020 в с. Надичі по вул. Грушевського під час падіння вантажу з автокрану на шасі «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням машиніста автокрана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором страхування від 03.04.2020 б/н третя особа звернулась до позивача із повідомленням про те, що 02.04.2020 близько 15:00 год. за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Надичів, вул. Грушевського відбулось падіння металевої бляхи на автомобіль MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 , внаслідок чого пошкоджено переднє праве крило, накладку крила, поворот правий та передній бампер.

Вказану заяву підписано повноважним представником та завірено відтиском печатки третьої особи.

Протоколом огляду транспортного засобу від 03.04.2020р. б/н, який складено ОСОБА_3 , оглянуто за адресою: м. Львів, вул. Липинського, 50Б належний третій особі транспортний засіб MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 та встановлено перелік знищених та пошкоджених складових частин вказаного автомобіля.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 08.04.2020 №61/20, який складено судовим експертом Онишко Р.М., встановлено, що ринкова вартість автомобіля MERCEDES BENZ G350 TD, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 станом на момент ДТП 02.04.2020р. становить 1440422 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES BENZ G350 TD, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП 02.04.2020, станом на момент огляду 03.04.2020 становить 112663,12грн. з урахуванням ПДВ.

Як вбачається із підпункту 3 примітки розділу 2. Визначення вартості відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля від його пошкодження у ДТП в цінах на час виконання робіт висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 08.04.2020р. №61/20 за вартість нормогодини приймається сума в розмірі 540грн. з рахуванням податку на додану вартість.

Ремонтною калькуляцією від 08.04.2020 №2882-О, яка є додатком до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 08.04.2020р. №61/20 визначено вартість робіт виходячи з базису часу 450 грн./год. Вказана сума не містить вказівки на врахування в ній податку на додану вартість.

При цьому, у розділі «зведені дані по розрахунку» ремонтної калькуляції від 08.04.2020 №2882-О визначено вартість робіт в розмірі 4950грн. з розрахунку 11 год. по 450 грн./год. та включено вказану суму до вартості ремонту без ПДВ в розмірі 93885,93 грн. Податок на додану вартість на вказані роботи та матеріали становить 18777,19 грн. загальна вартість ремонту з урахуванням ПДВ складає 112663,12грн.

09.04.2020 Фізичною особою-підприємцем Вацик Н.Я. виставлено рахунок на оплату №124 на здійснення відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES BENZ G350 TD, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , пробіг 95476 км. на суму 101276,10 грн.

Розрахунком страхового відшкодування від 09.04.2020 за договором страхування визначено в розмірі 101276,10 грн.

Страховим актом від 09.04.2020 №006.01341420-1 подію, яка трапилась 02.04.2020 за адресою Львівська область, Жовківський район, с. Надичів, вул. Грушевського падіння металевої бляхи з автокрана на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 визнано страховим випадком та призначено виплату страхового відшкодування на користь ФОП Вацик Н.Я. в розмірі 101276,10грн.

Платіжним дорученням від 10.04.2020 №19447229 позивачем перераховано на користь ФОП Вацик Н.Я. 101276,10 грн. призначення платежу: «страхова виплата Агропобутсервіс ТзОВ. Акт №006.01341420-1 від 09.04.2020. зг. рах.124 від 09.04.2020 без ПДВ.».

Претензією від 20.07.2020 вих. №0 позивач звертався до відповідача із вимогою про сплату на користь позивача 101276,10 грн. виплаченого третій особі страхового відшкодування за пошкодження автомобіля MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 внаслідок падіння металевої бляхи з автокрана на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який, станом на час події перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Відповідач у відповіді на претензію від 05.08.2020 вих. №4/к, у якій зазначив, що перебував на території третьої особи в зв`язку із наданням послуг автокрану на підставі договору про надання послуг від 01.01.2020 та звертався за даним фактом до органів Національної поліції.

При цьому, відповідач підтвердив факт перебування ОСОБА_1 станом на час настання згаданої події (02.04.2020) у трудових відносинах з відповідачем та керування ОСОБА_1 автокраном на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_1 , з якого впала металева бляха на автомобіль MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 .

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 101276,10 грн. відшкодованої позивачем третій особі шкоди на підставі договору страхування наземного транспорту від 30.10.2019р. №960/19-Т/Лв, яка завдана транспортному засобу MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка відбулась 02.04.2020 за адресою Львівська область, Жовківський район, с. Надичів, вул. Грушевського, водієм автокрана на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 при виконанні трудових обов`язків.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно вимог ст. 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Приписами статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічне положення міститься в статті 993 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вірно відмічено місцевим господарським судом за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

Як встановлено обставинами справи, позивач на підставі договору майнового страхування, укладеного між ним та третьою особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану третій особі майнову шкоду.

Відтак, з врахуванням наведеного вірним є висновок місцевого господарського суду про те, що у даній справі виникають два види зобов`язань: деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок заподіяння шкоди, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник), та договірне зобов`язання, що виникає з договору добровільного майнового страхування, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (потерпілий у події).

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

З врахуванням наведеного місцевим господарським судом вірно встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. При цьому відмічено вказано, що помилковим при цьому, є ототожнення права вимоги, визначене статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес.

Отже, зважаючи на зміст наведених норм Цивільного кодексу України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

Місцевим господарським судом вірно відмічено, що в цілому, як за змістом статті 1191 так і за змістом статті 993 Цивільного кодексу України і статті 27 Закону України «Про страхування», йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні. Так, суброгація регулюється статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивльного кодексу України, а регрес - статтею 1191 Цивільного кодексу України.

У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає в порядку статті 1191 Цивльного кодексу України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. №910/2603/17 та від 04.07.2018р. у справі №755/18006/15-ц, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.01.2019р. у справі №755/9320/15-ц.

Отже, з врахуванням наведеного, місцевим господарським судом обґрунтовано взято до уваги доводи відповідача, щодо виникнення між сторонами в даній справі відносин суброгації, а посилання позивача на правові норми, які регулюють відносини регресу безпідставними та необґрунтованими.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, відповідно до ч.2 ст.623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. Причому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок з доведення наявності шкоди, протиправності поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв`язку між такою протиправною поведінкою та шкодою. Водночас на заподіювача шкоди покладається обов`язок щодо доведення відсутності його вини у заподіянні цієї шкоди.

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного господарського суду від 23.01.2018р. у справі №753/7281/15.

Згідно ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Приписами ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 вказаної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Приписами частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, відповідач, вказує, на невірну класифікацію події, яка відбулась 02.04.2020 за адресою Львівська область, Жовківський район, с.Надичів, вул. Грушевського, внаслідок падіння металевої бляхи з автокрана на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 як дорожньо-транспортної події, що спростовується поясненнями машиніста автомобільного крана на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_1 та довідкою Жовківського відділення поліції Головного управління поліції у Львівській області від 03.04.2020 вих. №2693/52/10-2028, де підтверджується визначення такої як «збитки внаслідок інших подій».

При цьому, скаржник, в апеляційній скарзі та представник останнього в судовому засіданні вказує на те, що відповідальність за переміщення товару несе зовсім не кранівник, а стропальники призначені ТОВ Агроропобутсервіс», що спростовується наступним.

Згідно п.2.1.1 і 2.1.2 договору передбачено обов`язки замовника «призначити працівника відповідального за прийомку роботи» і «забезпечити безперешкодний проїзд автокрану на об`єкт». Однак, зазначені положення жодним чином не спростовують відповідальності ФОП Барана О.С. за завдані збитки ТОВ «Агропобутсервіс»

Згідно з п.2.2.1. і 2.2.3. договору передбачено, що виконавець приймає на себе такі обов`язки: своєчасно виконувати послуги справним автокраном, працівники виконавця, які залучаються до виконання робіт за даним договором, повинні пройти необхідну підготовку і перевірку знань необхідних правил, а також відповідних розділів будівельних норм та правил та інших нормативних документів в обсязі виконуваної ними роботи у відповідності з типовим положенням про навчання, інструктаж і перевірку знань працівників з питань.

Так, автокраном на шасі «КАМАЗ» д/н НОМЕР_1 керували не працівники ТОВ «Агропобутсервіс», а працівники ФОП Баран О.С. Паробій Б.М., який надава відповідні послуги за договором і повинен був пройти необхідну підготовку і перевірку знань необхідних правил.

Водначас при цьому, у п.4.6. договору зазначено, що виконавець несе майнову відповідальність за збитки, заподіяні його працівниками замовнику (його майна), в процесі надання послуг, на підставах, встановлених законодавством України . Виконавець несе в повному обсязі і у всіх випадках відповідальність за чітке і повне дотримання на об`єкті під час надання послуг правил пожежної безпеки, промислової санітарії, техніки безпеки, охорони довкілля і інших правил, встановлених чинним законодавством України; несе відповідальність за поведінку своїх працівників на об`єкті та прилеглій до нього території, зобов`язується вживати необхідні заходи щодо попередження порушень працівниками технологічної і виробничої дисципліни, техніки безпеки, охорони праці, протипожежної безпеки, громадського порядку, недопущення протизаконної поведінки, інших акти суспільних вчинків.

Отже, з огляду на наведене, обґрунтування скаржника, «що всі роботи крану проводились на будівельному майданчику ТОВ «Агропобутсервіс» (страхувальник) , який і повинен був забезпечити дотримання правил безпеки на майданчику, як мінімум забезпечити відсутність на майданчику власного майна» і що «саме потерпіла сторона (ТОВ «Агропобутсервіс») сприяла настанню негативних наслідків» не відповідає дійсності.

Щодо передання страхувальником права керування транспортним засобом MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 неуповноваженій особі, як підставу до відмови страховиком у здійсненні страхового відшкодування правомірно відхилено судом першої інстанції, з огляду на встановлення пунктом 9 договору страхування переліку осіб, допущених до керування у Додатку №1 та недоведення відповідачем належними засобами того, що ОСОБА_4 не є уповноваженою на керування транспортним засобом MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 особою.

Щодо відсутності в страховому акті від 09.04.2020 №006.01341420-1 вимоги до відповідача, то дане не впливає на правову оцінку правовідносин, які виникли між сторонами, оскільки, у відповідності до п.27.1. Договору страхування страховий акт є підставою до виплати страховиком страхового відшкодування, а не документом, який встановлює чи підтверджує вину особи, як відповідальної за заподіяння шкоди внаслідок страхового випадку, який є підставою до складення страхового акта.

Скаржник, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, вказує на те, що ОСОБА_1 не є працівником відповідача, однак, дане спростовується копією відповіді відповідача на претензію від 05.08.2020 вих. №4/к, у якій відповідач підтвердив факт перебування ОСОБА_1 станом на час настання згаданої події (02.04.2020) у трудових відносинах з відповідачем та керування ОСОБА_1 автокраном на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_1 , з якого впала металева бляха на автомобіль MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 .

Щодо доводів відповідача про здійснення огляду подібного транспортного засобу з іншим ідентифікаційним номером, роком випуску та пробігом місцевим господарським судом вірно вказано, що подані позивачем доказами у своїй сукупності більш вірогідно підтверджують факт здійснення протоколом огляду транспортного засобу від 03.04.2020 б/н, який складено ОСОБА_3 ; проведення експертного автотоварознавчого дослідження, результати якого оформлено висновком від 08.04.2020 №61/20 та виставлення фізичною особою-підприємцем Вацик Н.Р. рахунку на оплату від 09.04.2020 №124 саме щодо пошкодженого внаслідок події, яка трапилась 02.04.2020 за адресою Львівська область, Жовківський район, с.Надичів, вул. Грушевського внаслідок падіння металевої бляхи з автокрана на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_1 автомобіля MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 , який належить третій особі на праві власності.

При цьому, вірно зазначено, що відповідачем не доведено обставин зміни ціни на запасні частини та вартість робіт з відновлення автомобіля MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 в залежності від зміни року його випуску та пробігу.

Доводи відповідача про неоднозначність застосування у висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 08.04.2020 №61/20 вартості нормогодини в 450грн./год. та 540грн./год. Правомірно відхилено за безпідставністю та необґрунтованістю

Доводи відповідача про призначення третьою особою стропальників для підіймання металевої бляхи, падіння якої спричинило 02.04.2020 механічні пошкодження автомобіля MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 , не підтверджено належними засобами доказування, ні суді першої, ні апеляційної інстанцій.

Місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок, який не спростовано скаржником в апеляційній скарзі, що відповідальним за підіймання вантажів автомобільним краном на шасі КАМАЗ НОМЕР_1 та збитки заподіяні майну третьої особи при такому підійманні при виконанні договору про надання послуг від 01.01.2020 б/н є саме відповідач.

Також при цьому вірно вказано, що обставина виконання підіймання вантажу 02.04.2020, внаслідок падіння якого заподіяно шкоду належному третій особі транспортному засобу MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 не особисто відповідачем, а його працівником машиністом автомобільного крана на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 , в силу п.4.6. договору від 01.01.2020 б/н не впливає на наявність вини відповідача у такому заподіянні шкоди.

Згідно вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини , які входять в предмет доказування (ч.1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Отже, з огляду на вищенаведене, судовою колегією апеляційного суду встановлено, факт заподіяння 02.04.2020 за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Надичі, вул. Грушевського під час підіймання металевої бляхи працівником відповідача - машиністом автомобільного крана на шасі КАМАЗ д/н НОМЕР_8 ОСОБА_1 при виконанні договору про надання послуг від 01.01.2020 б/н шкоди застрахованому за договором добровільного страхування наземного транспорту від 30.10.2019 №960/19-Т/Лв належному третій особі на праві власності транспортному засобу автомобілю марки MERCEDES BENZ G350, д/н НОМЕР_2 . При цьому враховуючи підтвердження матеріалами справи, належними засобами доказування розміру завданої таким матеріальної шкоди, а також те, що винні дії відповідача перебувають у безпосередньому причиново-наслідковому зв`язку із завданою третій особі шкодою, беручи до уваги підтвердження здійснення позивачем виплати страхового відшкодування, внаслідок чого до нього в порядку суброгації перейшло право вимоги до відповідача, як боржника у деліктному зобов`язанні з відшкодування такої шкоди.

Отже, відповідно до цього, місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 101 276,10 грн. сплаченого позивачем страхового відшкодування.

Скаржником, в апеляційній скарзі, не спростовано належними та допустимими доказами наявність підстав для скасування рішення місцевого господарського суду в даній справі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Львівської області ухвалив рішення від 19 серпня 2021 року у справі №914/2595/20, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення Господарського суд Львівської області від 19 серпня 2021 року у справі №914/2595/20 належить залишити без змін, апеляційну скаргу ФОП Барана О.С. - без задоволення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Барана Олега Степановича, б/н від 30.09.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/3325/21, 01-05/3341/21 від 04.10.2021) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 19 серпня 2021 року у справі №914/2595/20 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ФОП Барана О.С.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

5. Матеріали справи №914/2595/20 повернути Господарському суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 16.02.2022.

Головуючий суддя І.Б.Малех

Суддя В.М.Гриців

Суддя О.В.Зварич