ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

01 лютого 2022 року Справа № 918/445/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Товариства з обме-женою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» на рішення господарського суду Рівненської області від 22.09.2021, повний текст якого складено 27.09.2021, та на додаткове рішення від 06.10.2021 у справі №918/445/21 (суддя Романюк Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Профкапітал» м.Київ

до 1. Приватного сільськогосподарського підприємства «Полісся»

с.Жобрин Рівненського району Рівненської області

2. Державного реєстратора прав на нерухоме майно

Поди Світлани Петрівни Департаменту з питань реєстрації

виконавчого органу Київської міської ради м.Київ

про визнання права на іпотеку та

внесення запису про державну реєстрацію речових прав,-

У червні 2021 року до господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» (надалі в тексті Фінансова компанія) до Приватного сільськогосподарського підприємства «Полісся» (надалі в тексті Підприємство) та до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Поди Світлани Петрівни (надалі в тексті Реєстратор) про визнання за позивачем права іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу, які знаходяться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Углище, вул.Річна, 30, які рахуються у власності ПСП «Полісся» згідно з Договором іпотеки №1312-2 від 13.12.2005, укладеним іпотекодавцем ЗАТ «СП «Жобрин» та іпотекодержателем ПАТ «Захід-інкомбанк» та зобов`язання Державного реєстратора зареєструвати за позивачем право іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу.(т.1, арк.справи 1-7).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №918/445/21.(т.1, арк.справи 46-48).

Під час провадження у суді першої інстанції, ухвалою від 22.09.2021 у справі №918/445/21 залишено без розгляду позов ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» в частині визнання за ним права іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу, які знаходяться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Углище, вул.Річна, 30.(т.1, арк.справи 230-240).

За наслідками розгляду справи, рішенням від 22.09.2021 господарський суд Рівненської області відмовив у задоволенні позову про зобов`язання Державного реєстратора прав на нерухоме майно зареєструвати за ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» право іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу, які знаходяться за адресою: Рівненська обл., Рівненсь-кий р-н, с.Углище, вул.Річна, 30.(т.1, арк.справи 241-250).

Ухвалюючи рішення господарський суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням залишення позову без розгляду в частині визнання за ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» права іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу, позовна вимога про зобов`язання державного реєстратора зареєструвати за позивачем право іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу, є похідною від вимоги про визнання права на іпотеку і підстави для її заявлення обґрунтовані саме спором про визнання в судовому порядку зазначених майнових прав суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність позовних вимог в цій частині, а відтак про відмову в позові.

Крім того, додатковим рішення від 06.10.2021 у даній справі суд першої інстанції задо-волив заяву ПСП «Полісся» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, присудивши до стягнення з ТзОВ «ФК «Профкапітал» на користь ПСП «Полісся» 40000 грн таких витрат. Суд виходив з того, що належними та допустимими доказами підтверджено обсяг та вартість понесе-них витрат на професійну правничу допомогу і їх співмірність та відповідність критеріям розум-ності не спростовано доводами Позивача, тому існують всі підстави для задоволення заяви ПСП «Полісся» про стягнення з Позивача на користь Відповідача у справі 40000 грн витрат на професійну правничу допомогу.(т.2, арк.справи 48-55).

Не погоджуючись із рішенням та додатковим рішенням, Позивач подав скаргу до Пів-нічно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення госпо-дарського суду Рівненської області від 22.09.2021 у даній справі та залишити позовну вимогу до Державного реєстратора прав на нерухоме майно без розгляду, а також скасувати додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 06.10.2021 у даній справі та відмовити у задоволенні заяви про стягнення з Позивача судових витрат на професійну правничу допомогу на користь Відповідача.

Обґрунтовуючи свою скаргу, Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку Скаржника, залежність результату розгляду похідної вимоги від результату розгляду основної вимоги означає, очевидно, те, що за похідною вимогою повинно бути прийняте таке ж саме рішення, як і за основною. Отже, оскільки основна вимога була залишена без розгляду суд невправі був відмовляти в задоволенні похідної вимоги. Зазначений результат може привести до того, що у разі задоволення основної вимоги у справі №918/1383/16 виникнуть штучні перешкоди у Державній реєстрації такого судового рішення, оскільки така реєстрація вже заблокована рішенням у даній справі №918/445/21. Отже, відмова у позові за похідною вимогою є незаконною і передчасною. На думку апелянта, суд першої інстанції штучно роз`єднав основу вимогу і похідну вимогу, прийнявши з приводу кожної з них окреме рішення. Натомість основна вимога і похідна вимога не підлягають роз`єднанню, а відтак і окремому розгляду. Фактично суд неявно застосував ч.6 ст.173 ГПК України, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Крім того, скаржник не погоджується із додатковим рішенням вважаючи, що суд повністю проігнорував будь-які заперечення Позивача, чим прямо порушив принцип змагальності сторін у судовому процесі. Позивач зазначає, що усі спори навколо звернення стягнення на спірне майно та реалізації Позивачем прав іпотекодержателя виникли внаслідок неправильних дій Відповідача-1, який у шахрайський спосіб, за спиною законного іпотекодержателя вилучив майно на свою користь. При цьому, Відповідач-1 ніколи власником спірного майна не був. Тобто, якщо б не вказані шахрайські дії, спірне майно залишалося б таким, що обліковується у власності ЗАТ «СГП «Жобрин», і звернення стягнення на це майно не становило б жодних труднощів, оскільки іпоте-кодавець і власник збігалися б в одній особі. Отже, витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з Позивача на підставі ч.9 ст.129 ГПК України. Позивач звертає увагу, що у даній справі адвокат спромігся лише добитися залишення основної позовної вимоги без розгляду. Такий результат є явно не співмірним з заявленими 40000 грн. Відзив на позовну заяву містить 17 сторінок, з них тільки 2,5 сторінки присвяченню доказуванню правомірності застосування п.3 ч.1 ст.226 ГПК України щодо залишення позову без розгляду. В контексті ч.3 ст.126 ГПК України, увесь інший текст, тобто уся інша робота, не були необхідними для надання правничої допомоги. Відповідно і час, витрачений на підготовку тексту у цій частині, а відтак і пошук усієї необхідної для складання цього тексту інформації, не може включатися у обсяг наданої правової допомоги у цій справі. Згідно ч.5 ст.130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним вит-рат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. При цьому законо-давець прямо пов`язує неправильність дій позивача з умовами, коли не повертається судовий збір, а саме якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням) (пункт 4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір»). Усі інші випадки не є необґрунтованими діями позивача. Що стосується задоволення позову в частині, зверненій до Державного реєстратора, то як вказано безпосередньо у рішенні відмова в задово-ленні цієї вимоги пов`язана виключно з її похідним характером і залишенні без розгляду первісної позовної заяви. Жодних заслуг адвоката у цьому рішенні не вбачає, оскільки про такий зв`язок адвокат навіть не заявляв.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 та 25 листопада 2021 відкрито апеляційне провадження у справі №918/445/21, ухвалено розглядати скаргу на рішення та додаткове рішення в межах одного апеляційного провадження.(т.2, арк.справи 78-80, 85).

Крім того, ухвалою від 21.12.2021 та 11.01.2022 розгляд справи призначено на 01.02.2022. (т.2, арк.справи 127,160).

30.11.2021 надійшов відзив Державного реєстратора, в якому він просить суд залишити без змін рішення суду першої інстанції.(т.32, арк.справи 89-90, 103-104).

13.12.2021 надійшов відзив ПСП «Полісся», у якому воно просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.(т.2, арк.справи 110-119).

Крім того, від Позивача надійшли:

06.12.2021 клопотання про врахування правових позицій Верховного Суду.(т.2, арк. справи 95-96).

06.12.2021 клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, зокрема, з господарським судом міста Києва, яке задоволено ухвалою від 21.12.2021.(т.2, арк. справи 100, 127).

29.12.2021 заява про зміну апеляційної скарги у якій Позивач просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 22.09.2021 у справі №918/445/21 та прийняти нове рішення (постанову), якою зобов`язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно зареєстру-вати за ТзОВ «ФК «Профкапітал» право іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу.(т.2, арк.справи 130-137), в задоволенні якої відмовлено у судовому засіданні 11.01.2022 через відсутність підстав та процесуальної можливості поновлення пропущеного строку, перед-баченого ст.266 ГПК України.(т.2, арк.справи 158-159, 160).

29.12.2021 надійшла заява про вихід за межі апеляційної скарги, у якій покликаючись на повноваження суду, передбаченні статтею 269 ГПК України, Позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та задоволити позов.(т.2, арк.справи 140-141).

29.12.2021 відповідь на відзив, у якому Позивач додатково наголошує на тому, що витрати на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню на користь Відповідача.(т.2, арк.справи 144-145).

Крім того, 31.01.2022 надійшла узагальнена правова позиція Позивача, у якій він додатково підтримує своє клопотання про необхідність виходу апеляційного суду за межі апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову.(т.2, арк.справи 163-164).

01.02.2022 надійшла узагальнена позиція Відповідача-1, у якій він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення та розгляд справи без участі представника.(т.2, арк.справи 171-173)

Учасники не забезпечили явки своїх представників в судове засідання апеляційної інстанції 01.02.2022.

Крім того, у судовому засіданні 01.02.2022 колегія суддів відхилила клопотання представ-ника апелянта про відкладення розгляду справи з огляду на те, що відкладення є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представ-ників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак неявка учасника судового процесу в судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду не є підставою для відкладення. Крім того, явка сторін обов`язковою не визна-валась, а матеріалів достатньо для розгляду справи по суті. При цьому, апеляційне провадження порушено саме за скаргою Позивача. Представник Позивача у судовому засіданні 11.01.2022 виявив бажання взяти участь в залі судового засідання, а не в режимі відеоконференції, був повідомлений про дату, час та місце наступного судового засідання головуючим суддею, а ухвалу від 11.01.2022 отримав 18.01.2022 (т.2, арк.справи 162). Колегія суддів також зауважує, що апелянт не обмежений колом представників.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарсь-кий суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами аукціону з продажу прав вимог ПАТ «Західінкомбанк» за кредитним портфелем Лот №F44GL37362, Банком та ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» укладено Договір №2018-12-29-000001-9 про відступлення прав вимоги від 15.02.2019.(т.1, арк.справи 20-21).

Згідно Додатку №160 до Договору, Банк відступив, а Новий кредитор набув право вимоги до ПАФ «Брошукова», права вимоги, які відступилися, ґрунтуються на кредитному договорі №1312-2 від 13.12.2005 (т.1, арк.справи 13-14) з додатковими до нього договорами (угодами), укладеними Банком та ПАФ «Брошукова».(т.1, арк.справи 22).

Позивач зазначає, що одночасно з відступленням права вимоги за кредитним договором Банк відступив Новому кредитору права вимоги за договорами, які є забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, зокрема, іпотечний договір №1312-2 від 13.12.2005 (т.1, арк.справи 15-18), укладений Банком та іпотекодавцем ЗАТ «СГП «Жобрин».

Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки №1312-2 віл 13.12.2005, укладений Банком та Новим кредитором 18.04.2019, посвідчено приватним нотаріусом Київсь-кого міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №560, що стверд-жується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №164082219 від 18.04.2019.(т.1, арк.справи 23-25).

Таким чином, ТзОВ «ФК «Профкапітал» вважає, що став іпотекодержателем за іпотекою на майно, що також підтверджується Витягом №164082219 від 18.04.2019.(т.1, арк.справи 19)

Разом з тим, Позивач наголошує, що у подальшому йому стало відомо, що у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно власником об`єктів нерухомості, які розташовані за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Углище, вул.Річна, 30 та є предметом іпотеки за Договором іпотеки обліковується Приватне сільськогосподарське підприємство «Полісся». Дата внесення запису про право власності: 30.12.2012, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, САЕ №752332, 30.12.2012, виконавчий комітет Жобринської сільської ради.(

Однак відомості про обтяження описаною вище іпотекою саме майна, що обліковується за Відповідачем-1 в Державному реєстрі прав відсутні. Тобто, Позивач вважає, за будь-яких умов іпотека нікуди не може зникнути.

Позивач звертався до Державного реєстратора з заявою вих. №070521/3 від 07.05.2021 з проханням на підставі ст.23 Закону України «Про іпотеку» зареєструвати обтяження речових прав на нерухоме майно іпотеку щодо нерухомого майна: будівлі та споруди цілісного майнового комплексу, які складаються з: будівлі прохідної загальною площею 64,4 м2, будівлі пташника загальною площею 844,8 м2, будівлі пташника №1 загальною площею 767,5 м2, будівлі пташника №2 загальною площею 840,6 м2, будівлі насосної загальною площею 5,9 м2, будівлі вагової загальною площею 18,7 м2, які знаходяться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Угли-ще, вул.Річна, 30. Підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 4227, виданий 13.12. 2005, видавник: Приватний нотаріус Омельяненко І.В.; ст.23 Закону України «Про іпотеку». Відомості про суб`єктів: майновий поручитель (іпотекодавець): Приватне сільськогосподарське підприємство «Полісся», . Боржник: Приватна агропромислова фірма «Брошукова», . Іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідаль-ністю «Фінансова компанія «Профкапітал», . Відомості про реєстрацію до 01.01.2013: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 2689816, 13.12.2005 13:02:29, реєстратор: Рівненський районний ноаріальний округ.(т.1, арк.справи 25).

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Пода С.П. №58055918 від 11.05.2021 Позивачу відмовлено в державній реєстрації обтяження, іпотека на цілісний майновий комплекс з реєстраційним номером, що розташований Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Угли-ще, вул.Річна, буд.30.(т.1, арк.справи 30).

Крім того, ухвалою господарського суду Рівненської області від 14.05.2019 в межах справи про банкрутство задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компа-нія «Профкапітал» про заміну кредитора у справі №918/1383/16. Здійснено заміну первісного кредитора Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал». Зобов`язано ліквідатора Закритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Жобрин» Драгун Ірину Іванівну внести відпо-відні зміни до реєстру вимог кредиторів. До ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» перейшли всі права, які забезпечують виконання зобов`язань Боржником за вказаним кредитним договором (неустойка, штраф, пеня, порука, гарантія, тощо), навіть якщо вони не згадані в тексті договору. З моменту відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» стало право-наступником Банку в усіх судових справах та/або виконавчих провадженнях щодо Кредитного договору та договорів забезпечення, майнові права за якими відступаються за даним Договором. У відповідності до п.4 Договору, ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» виконало свої фінансові зобов`язання у повному обсязі та сплатило на користь Банку грошові кошти в сумі 6105135,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №171 від 13.02.2019 та №222 від 13.02.2019. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг з якого надісланий ліквіднатором вказана іпотека не скасовувалась, вважається зареєстрованою та чинною, іпотекодержателем даного майна визначене ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» (номер запису про іпотеку 31243295). При цьому підставою для виникнення іпотеки визначений договір іпотеки, серія та номер: 4227, виданий 13.12.2005 року, видавник: Приватний нотаріус Омелья-ненко І.В. Саме такий (4227) номер реєстрації у нотаріальному реєстрі має іпотечний договір №1312-2 від 13.12.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Омельяненко І. В.

З ухвали від 03.12.2019 в межах справи про банкрутство №918/1383/16 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Закритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Жобрин» та Приватного сільськогосподарського підпри-ємства «Полісся», в якій просить:

1.Змінити правовідношення за іпотечним договором №1312-2 від 13.12.2005, укладеним між іпотекодавцем Закритим акціонерним товариством «Сільськогосподарське підприємство «Жобрин» та іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк», який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В., зареєстрований в реєстрі за №4227, шляхом заміни сторони іпотекодавця за договором з Закритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Жобрин» на Приватне сільськогосподарське підприємство «Полісся», з покладанням на останнє усіх прав та обов`язків іпотекодавця.

2. Визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профка-пітал» як іпотекодержателя відповідно до запису про іпотеку номер 31243295 відносно нерухо-мого майна, яке визначене предметом іпотеки в зазначеному іпотечному договорі №1312-2 від 13.12.2005, укладеному між іпотекодавцем Закритим акціонерним товариством «Сільськогоспо-дарське підприємство «Жобрин» та іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк», посвідченому приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В., зареєстрованому в реєстрі за №4227 та яке рахується у власності Приватного сільськогосподарського підприємства «Полісся», а саме: будівлі та споруди цілісного майнового комплексу, які складаються з: будівлі прохідної загальною площею 64,4 м2, будівлі пташника загальною площею 844,8 м2, будівлі пташника №1 загальною площею 767,5 м2, будівлі пташника №2 загальною площею 840,6 м2, будівлі насосної загальною площею 5,9 м2, будівлі вагової загальною площею 18,7 м2, які знаходяться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Углище, вул.Річна, 30.

Разом з тим, ухвалою суду від 01.09.2020 в межах справи №918/1383/16 встановлено, що до закінчення підготовчого засідання представником позивача подано суду заяву про зміну предмета позову, в якій останній просить:

- змінити правовідношення за іпотечним договором №1312-2 від 13.12.2005, укладеним іпо-текодавцем Закритим акціонерним товариством «Сільськогосподарське підприємство «Жобрин» та іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк», який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В., зареєстровано в реєстрі за №4227, шляхом заміни сторони іпотекодавця за договором з Закритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Жобрин» на Приватне сільськогоподарське підприємство «Полісся», з покладанням на останнє усіх прав та обов`язків іпотекодавця.

- визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» як іпотекодержателя відповідно до запису про іпотеку номер 31243295 відносно нерухомого майна, яке визначене предметом іпотеки у зазначеному іпотечному договорі №1312-2 від 13.12.2005, укладеному іпотекодавцем Закритим акціонерним товариством «Сільськогоспо-дарське підприємство «Жобрин» та іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк», посвідченому приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В., зареєстрованому в реєстрі за №4227 та яке рахується у власності Приват-ного сільськогосподарського підприємства «Полісся», а саме: будівлі та споруди цілісного майно-вого комплексу, які складаються з: будівлі прохідної загальною площею 64,4 м2, будівлі пташника загальною площею 844,8 м2, будівлі пташника №1 загальною площею 767,5 м2, будівлі пташника №2 загальною площею 840,6 м2, будівлі насосної загальною площею 5,9 м2, будівлі вагової загальною площею 18,7 м2, які знаходяться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Угли-ще, вул.Річна, 30.

- звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №1312-2 від 13.12.2005 посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В., зареєстрований в реєстрі за №4227, а саме: будівлі та споруди цілісного майнового комплексу, які складаються з: будівлі прохідної загальною площею 64,4 м2, будівлі пташника загальною площею 844,8 м2, будівлі пташника №1 загальною площею 767,5 м2, будівлі пташника №2 загальною площею 840,6 м2, будівлі насосної загальною площею 5,9 м2, будівлі вагової загальною площею 18,7 м2, які знаходяться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Угли-ще, вул.Річна, 30 та обліковуються у власності Приватного сільськогосподарського підприємства «Полісся», в рахунок погашення заборгованості ПАФ «Брошукова» перед Товариством з обме-женою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» за кредитним договором №1312-2 від 13.12.2005 та додатковими до нього договорами у сумі 2679583 грн 28 коп., з яких основна сума боргу становить 2000000 грн, несплачені проценти становлять 679583 грн 28 коп. Встановити спосіб реалізації вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах в установленому законом порядку за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом.

Вважаючи, що позовна вимога про визнання за ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» право іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу у даній справі №918/445/21 є з аналогічними доводам та вимогам, викладеними у позовній заяві ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал», що розглядається Господарським судом Рівненської області у справі №918/ 1383/16 суд першої інстанції ухвалою від 22.09.2021 залишив без розгляду позов ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» в частині вимоги про визнання за права іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу на підставі п.3 ч.1 ст.226 ГПК України.(т.1, арк.справи 240).

Крім того, за наслідками розгляду справи №918/445/21 господарський суд Рівненської області рішенням від 22.09.2021 відмовив у задоволенні позову ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» про зобов`язання Державного реєстратора прав на нерухоме майно зареєструвати право іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу.(т.1, арк.справи 241-250).

При цьому, додатковим рішенням задоволено заяву Відповідача-1 про стягнення з ТзОВ «ФК «Профкапітал» на користь ПСП «Полісся» 40000 грн витрат на професійну правничу допомогу.(т.2, арк.справи 48-55).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, з огляду на наступне:

Апеляційний суд виходить з того, що ухвала, якою залишено вимогу про визнання за ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» права іпотеки на будівлі та споруди цілісного майно-вого комплексу у даній справі №918/445/21 не оскаржувалась та набрала законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції вирішуючи спір по суті розглядав лише вимогу про зобов`язання Державного реєстратора прав на нерухоме майно зареєструвати за ним право іпо-теки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу, відмова у задоволенні якої і є предметом апеляційного перегляду.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, колегія суддів виходить з того, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменши-лося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Отже підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалі-зуючи своє право на судовий захист, позивач самостійно визначає зміст порушеного або оспорю-ваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єк-тивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» зазначає, що оскільки основна вимога була залишена без розгляду, то суд не мав права відмовляти у похідній вимозі. Зазначений результат може привести до того, що якщо у такій же, на думку суду, справі №918/1383/16 основна вимога буде задоволена, то виникнуть штучні перешкоди у Державній реєстрації такого судового рішення, оскільки така реєстрація вже заблокована рішенням у даній справі №918/445/21.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтя-жень» визначені правові, економічні, організаційні засади створення у складі державного земель-ного кадастру єдиної системи державної реєстрації речових прав на земельні ділянки та інше нерухоме майно, обмежень цих прав. Закон спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових прав на нерухомість, створення сприятливих умов для забезпечення розвитку ринкових відносин, активізації інвестиційної діяльності, збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів визначені (преамбула Закону).

За змістом частини 1 статті 1 цього Закону він регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

У статті 2 названого Закону наведено значення термінів, які вживаються у Законі, зокрема, передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відпо-відних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з частино 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Пода С.П. №58055918 від 11.05.2021 відмовлено Позивачу у державній реєстрації обтяження, іпотека на цілісний майновий комплекс з реєстраційним номером, що розташований Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Углище, вул.Річна, буд.30.(т.1, арк.справи 26).

За приписами частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, рішення державних реєстраторів є самостійним предметом розгляду судом для визначення їх законності, такі рішення можуть бути скасовані судом.

Рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Пода С.П. №58055918 від 11.05. 2021 не оспорюється Позивачем.

Натомість, предметом спору по суті є вимога про зобов`язання Державного реєстратора вчинити певні дії зареєструвати за Позивачем право іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу.

Розглядаючи дану апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з того, що завданням господарського судочинства, згідно зі статею 2 Господарського процесуального кодексу України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспо-рюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання право-порушенням (ч.ч.1, 2 ст.4 ГПК України).

Отже, у розумінні наведених положень правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу передбачено у статті 16 ЦК України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підста-вою позову факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних правовідносинах, і в разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки наведено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/ 180/17 (провадження №14-144цс18), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №917/467/17, від 25.06.2018 у справі №910/24249/16, від 17.07.2018 у справі №910/237/18, від 14.08.2018 у справі №910/1972/17, від 23.05.2019 у справі №920/301/18, від 25.06.2019 у справі №922/1500/18.

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою під-ставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позов-ною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основ-ної вимоги).(ч.1 ст.173 ГПК України).

Наведена норма передбачає існування юридичного зв`язку між основною та похідною позовними вимогами, зокрема, задоволення основної вимоги має створювати обґрунтовані законні підстави для задоволення похідної вимоги.

Натомість стаття 226 ГПК України передбачає чіткий перелік підстав залишення позову без розгляду.

Так, суд залишає позов без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має процесу-альної дієздатності; 2) позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 4) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідо-мив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 7) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 10) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього ж суду інший позов (позови) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 11) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Проте, у вказаній статті відсутня така підстава для залишення позову без розгляду як залишення без розгляду основної вимоги.

Крім того, безпідставними є твердження Скаржника, що суд першої інстанції був не вправі відмовляти в задоволенні похідної вимоги у даній справі. На переконання суду першої інстанції, зазначений результат, може створити штучні перешкоди у Державній реєстрації судового рішення в аналогічній справі №918/1383/16 у разі задоволення її основної вимоги, оскільки така реєстрація вже буде «заблокована» рішенням у справі №918/445/21.

Так, у разі задоволення позову у справі №918/1383/16 ТзОВ «ФК «Профкапітал» вправі звернути до реєстратора щодо реєстрації своїх прав на підставі судового рішення.

З огляду на таке, оскільки вимога про зобов`язання державного реєстратора зареєструвати за Позивачем право іпотеки на будівлі та споруди цілісного майнового комплексу є похідною від вимоги про визнання права на іпотеку, обставини в якій через залишення позову без розгляду не досліджувались, але на них ґрунтується друга вимога суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про передчасність позовних вимог в цій частині і правомірно відмовив у позові.

Крім того, оскільки суд позбавлений можливості втручатися у дискреційні повноваження Мін`юсту в тому числі в особі його органів, шляхом зобов`язання Мін`юсту, його посадових осіб вчиняти певні дії, приймати рішення та проводити будь-які реєстраційні дії, у тому числі пов`язані зі скасуванням реєстраційних дій вимога Позивача також не підлягає задоволенню.

Крім того, не погоджуючись із додатковим рішенням вважаючи, що суд лишив поза увагою усі заперечення Позивача, чим прямо порушив принцип змагальності сторін у судовому процесі, останній зазначає, що усі спори стосовно звернення стягнення на спірне майно та реалізації Позивачем прав іпотекодержателя виникли внаслідок неправильних дій Відповідача-1, який у шахрайський спосіб, за спиною законного іпотекодержателя вилучив майно на свою користь. Отже, з підстав ч.9 ст.129 ГПК України витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з Позивача. Апелянт вважає, що справі адвокат Відповідача у даній спромігся лише добитися залишення основної позовної вимоги без розгляду, тому такий результат є явно не співмірним із заявленими 40000 грн. Згідно ч.5 ст.130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компен-сацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. При цьому, законодавець прямо пов`язує неправильність дій позивача з умовами, коли не повертається судовий збір, а саме якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням) (пункт 4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір»). Усі інші випадки не є необґрунтованими діями позивача. Що стосується задово-лення позову в частині, що стосується Державного реєстратора, то як вказано безпосередньо у рішенні відмова у позові у цій частині пов`язана виключно з її похідним характером та через залишення без розгляду основної позовної вимоги. Жодних заслуг адвоката у цьому рішенні немає, адвокат про такий зв`язок навіть не заявляв.

Переглядаючи додаткове рішення, колегія судів зауважує, що судові витрати, відповідно до приписів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаход-женням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою ад-воката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За резу-льтатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правни-чої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судо-вих витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ПСП «Полісся» у справі №918/445/21 представляв адвокат Лук`янчук С.М., що стверджується: договором №21-07/38 про надання правничої допо-моги адвокатським бюро від 12.07.2021; Актом №1 від 24.09.2021 прийому-передачі послуг з правничої допомоги згідно договору; розрахунком №1 від 12.07.2021 суми гонорару адвокат-ського бюро за надану правничу допомогу згідно договору; рахунком на оплату №61/21 від 12.07.2021; ордером серія РН-091 №705 від 13.07.2021.

Відповідно до п.1.1 Договору №21-07/38 про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 12.07.2021 бюро надає правничу допомогу, яка полягає в представництві та захисті інтересів Клієнта в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування України, підпри-ємствах, установах, організаціях незалежно від їх форм власності, галузевої належності та підпорядкування, перед фізичними особами в тому числі: в усіх органах Державної казначейської служби України, Державної реєстраційної служби України та всіх їх підпорядкованих підрозді-лах, усіх контролюючих органах (в т.ч. податкових та митних) та їх структурних підрозділах, статистичних органах, органах нотаріату, органах юстиції та Державної виконавчої служби, податкової міліції, поліції, органах внутрішніх справ та прокуратури, органах Служби безпеки України, в усіх органах досудового розслідування, а також у судах загальної юрисдикції, адмі-ністративних та господарських судах, судах апеляційної та касаційних інстанцій, з усіма правами наданими законом заявнику, скаржнику, позивачу, відповідачу при вирішенні питання щодо пред-ставництва та захисту інтересів Клієнта у судових спорах, що перебувають на розгляді Господарського суду Рівненської області, а саме: 1) №918/445/21 за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» до ПСП «Полісся» та до державного реєстратора прав на нерухоме майно Пода Світлани Петрівни Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права на іпотеку та внесення запису про державну реєстрацію речових прав: 2) №918/459/21 за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» до ПСП «Полісся» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Янович Іванни Ярославівни про визнання права на іпотеку та внесення запису про державну реєстрацію речових прав 3) №918/1383/16 за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» до ЗАТ «Жобрин» до ПСП «Полісся» про зміну правовідношення та визнання права іпотеко держателя.

Клієнт зобов`язується сплатити гонорар та компенсувати фактичні витрати за надану правничу допомогу обсязі та на умовах, визначених Договором або додатковими угодами до нього. Безпосереднє представництво інтересів Клієнта від імені Бюро та надання правничої допомоги за цим договором здійснює визначена за окремою довіреністю чи ордером посадова, службова особа Бюро. Надання правової допомоги здійснюється на підставі окремої письмової заяви Клієнта щодо надання правової допомоги по кожному окремому питанню (справі).

Згідно з п.3.1, п.3.2 Договору, розрахунки за даним договором здійснюються одним із способів: на підставі Актів прийому-передачі послуг, які складаються Бюро по завершенню вико-нання кожного етапу окремих доручень (в т.ч. судових справ клієнта, представництво у яких здійснювалося службовими особами Бюро) згідно з даним договором, зміст та умови таких актів захищенні ст.22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як адвокатська таємниця; на підставі Актів прийому-передачі послуг, які складаються Бюро в останній робочий день кожного місяця (у разі щомісячного надання правничих послуг щодо поточного юридичного супроводу господарської діяльності Клієнта), зміст та умови таких актів захищенні ст.22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як адвокатська таємниця; на підставі розра-хунків суми гонорару адвокатського бюро за надану правничу допомогу, складання яких прово-диться до початку виконання кожного етапу окремих доручень (в т.ч. судових справ клієнта представництво у яких здійснюватиметься службовими особами Бюро) згідно з даним договором, зміст та умови таких розрахунків захищенні ст.22 Закону України «Про адвокатуру та адво-катську діяльність», як адвокатська таємниця.

Оплата послуг за наведеними в п.3.1 Договору розрахунковими документами (актами, розрахунками) проводиться впродовж п`яти робочих днів з дня їх підписання, але не пізніше 10 робочих днів з дня подання їх Бюро Клієнтові для підпису, за умови, що такими документами не обумовлено інший строк та порядок розрахунків.

Договір згідно п.4.1 набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.03.2022. На підтвердження факту досягнення позитивного результату чи виконання Бюро всіх дій, необхід-них для досягнення позитивного результату, ним за наявності письмової вимоги Клієнта направляється звіт про виконану роботу. Закінчення дії Договору оформлюється актом прийому-передачі послуг, що має бути підписаний Сторонами не пізніш через три робочих дні після закінчення договору.

Матеріалами справи стверджується, що представляючи інтереси клієнта адвокат надав правничу допомогу, яка відображена акті №1 від 24.09.2021 прийому-передачі послуг з правничої допомоги згідно договору № 21-07/38 від 12.07.2021.

Так, згідно п.1 акту Бюро передано, а клієнтом прийнято послуги надані адвокатами бюро, за участі адвоката Лук`янчука С.М., з правничої/правової допомоги щодо представництва інте-ресів клієнта під час судового супроводу справи №918/445/21 у Господарському суді Рівненської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапі-тал» до Приватного сільськогосподарського підприємства «Полісся» та до державного реєстра-тора прав на нерухоме майно Пода Світлани Петрівни Департаменту з питань реєстрації вико-навчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права на іпотеку та внесення запису про державну реєстрацію речових прав, загальною вартістю послуг на суму 40000 гривень без ПДВ.

Згідно з п.2 акту №1 до складу переданих-прийнятих послуг, включається послуги, надані по справі №918/445/21 вивчення документів наданих клієнтом та підготовка процесуальних документів, в тому числі:

- вивчення позовної заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» до ПСП «Полісся», до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Пода С.П. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу КМР (КМДА) про визнання права на іпотеку та внесення запису про державну реєстрацію речових прав, з додатками;

- аналіз та визначення переліку/обсягу доказів, які долучалися до позовної заяви, та які мали б бути долучені до відзиву;

- пошук та аналіз судової практики з подібних спорів, з метою відповідного використання в процесі доказування;

- підготовка стратегії захисту інтересів Клієнта та складання відзиву на позовну заяву;

- підготовка процесуальних клопотань у справі;

- вивчення відповіді на відзив наданої ТзОВ «ФК «Профкапітал»

На все кількість витрачених годин 14; вартість 28 000 грн, без ПДВ.

Крім того, представництво інтересів клієнта в суді, в тому числі:

- участь адвоката у судових засіданнях Господарського суду Рівненської області, кількість судових засідань 4 засідання. (28.07.2021, 10.08.2021, 08.09.2021, 22.09.2021) кількість витраче-них годин 6 (із урахуванням часу очікування судового засідання); вартість 12 000 грн, без ПДВ.

Всього: 40000 грн.

Сторони погодили, що розмір гонорару за надану правничу допомогу розрахований бюро виходячи із складності даної правничої допомоги, та особливої важливості результатів розгляду справи для клієнта. Оплата за цим актом проводиться клієнтом у строк до 10 жовтня 2021 р. (п.3, п.4 акту №1).

Апеляційний суд приймає до уваги, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 зазначеного Закону договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частини 3 статті 30 зазначеного Закону, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про змен-шення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунто-ваним; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу та-кож відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрун-тованою.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 звернув увагу на необхідність оцінки дій адвоката (щодо вивчення апеляційної скарги, підготовки до судового засідання, відзиву на апеляційну скаргу, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції тощо) за критерієм обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини 5 статті 129 ГПК України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випад-ку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов-язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

З матеріалів справи вбачається, що вважаючи заявлені Відповідачем-1 витрати надмірно високими, Позивач подав суду першої інстанції заперечення проти стягнення з нього таких витрат.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує, що в постанові від 01.10.2020 у справі №910/15191/19 Верховний Суд звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Як висловився Конституційний Суд у п.3.2 рішення від 30.09.2009 №23-рп/2009, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами й може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення пред-ставництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин з іншими суб`єктами права. Також Конституційний Суд України зазначив і те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

З огляду на зазначені позиції Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості розміру та підтвердження факту надання та отримання правничої допомоги.

При цьому, колегія суддів наголошує, що при зверненні із позовом Позивач заявив дві вимоги, одна з яких залишена без розгляду, а в іншій відмовлено.

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійсне-них ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, розподіл судових витрат у даній справі правомірно здійснено судом першої інстанції як на підставі статті 129 так і статті 130 ГПК України.

Крім того, безпідставними є посилання Позивача на вчинення шахрайський дій Відповіда-чем, оскільки жодних доказів на підтвердження ним не надано.

Суд також відхиляє твердження апелянта, що законодавець прямо пов`язує неправильність дій Позивача з умовами, коли не повертається судовий збір, а саме якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням) (пункт 4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір»).

Проте, апелянтом не враховано, що Закон України «Про судовий збір» регулює виключно правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, а не правомірність чи неправомірність дій сторони у справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вважаючи витрати Відповідача-1 на правничу допомогу у даній справі в сумі 40000 завищеними, Позивач в апеляційній скарзі також заявляє орієнтовний розмір витрат, які очікує понести в сумі 40000 грн.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Враховуючи все вищевикладене, матеріалами справи спростовуються доводи Позивача про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту його зобов`язань, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про безпідставність заяв-леного позову, а тому рішення та додаткове рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнають-ся такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого госпо-дарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесу-ального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» на рішення господарського суду Рівненської області від 22.09.2021 та на додаткове рішення від 06.10.2021 у справі №918/445/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №918/445/21 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.