За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТАМ";
до: акціонерного товариства "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ";
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ";
про: стягнення 156.748,48 грн.
Суддя Балац С.В.
Представники: без виклику сторін.
С У Т Ь С П О Р У:
Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕНТАМ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" (далі - відповідач) про стягнення 156.748,48 грн.
Рішенням господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15910/21 позов задоволено повністю.

До господарського суду надійшла заява позивача (далі - позивач/заявник) про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу (далі - Заява).

Приписами пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приписами частини 1 статті 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Обгрунтовуючи пропуск процесуального строку на подання до суду доказів розміру судових витрат на правничу допомогу заявник зазначає про те, що оскільки розгляд даної справи здійснювався в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, про прийняте рішення у даній справі заявнику стало відомо 25.01.2022 з сайту судової влади України.

Заява разом з доказами розміру судових витрат на правничу допомогу подана до суду засобами поштового зв`язку 27.01.2022, тобто на протязі п`яти днів після того, як заявник дізнався про існування такого рішення, що, за висновками суду, є належним обґрунтуванням пропущення процесуального строку для подання доказів розміру судових витрат на правничу допомогу до суду та підставою для поновлення такого строку судом.

Так, об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 № 922/445/19 містяться наступні висновки: "Так, господарські суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.".

Так заявником в поданій до суду Заяві додано до останньої: копію договору про надання правової допомоги від 05.08.2021 № 21-1, укладеного між позивачем та адвокатським бюро "КУЛИГІН І ПАРТНЕРИ"; рахунок на оплату від 05.08.2021 № б/н на суму 15.000,00 грн.; рахунок на оплату від 25.01.2022 № б/н на суму 10.000,00 грн.; платіжне доручення від 09.08.2021 № 135 на суму 15.000,00 грн.; платіжне доручення від 25.01.2022 № 205 на суму 10.000,00 грн; акт виконаних робіт від 27.01.2022 № б/н на суму 25.000,00 грн.

До господарського суду надійшли заперечення відповідача з приводу розподілу між сторонами спору суми судових витрат позивача на правову допомогу з огляду на наступне:

- подані позивачем платіжні доручення не підписані уповноваженими особами банківської установи;

- в акті виконаних робіт від 27.01.2022 № б/н не зазначений витрачений на виконання роботи час;

- заявлені витрати не є співмірними з сумою заялених позовних вимог.

Вказані заперечення відповідача в частині відсутності підписання платіжних доручень та відсутності зазначення часу у вказаному вище акті відхилені судом, оскільки ваховуючи правову позицію, викладену у вказаній вище постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 № 922/445/19, подання доказів понесення оплати витрат на правничу допомогу не є обов`язковим.

Приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Приймаючи до уваги приписи статті 126 Господарського процесуального кодексу України та заперечення відповідача (в частині співмірності заявлених витрат на правову допомогу з сумою заялених позовних вимог та відсутності зазначення витраченого на виконання роботи часу), суд дійшов висновку про те, що Заява підлягає задоволенню частково, а розмір заявлених представником позивача витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 5.000,00 грн., в розумінні приписів частин 4, 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи неможливість встановлення окремих сум наданих послуг за актом виконаних робіт від 27.01.2022 № б/н та подання до суду аналогічних позовів з приводу виконання умов банківських гарантій за участю тих самих сторін з аналогічним обгрунтуванням, на які позивач самостійно здійснює посилання в позові, як на підставу задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Поновити товариству з обмеженою відповідальністю "СЕНТАМ" пропущений процесуальний строк на подання до суду доказів розміру судових витрат на правничу допомогу.

2. Стягнути з акціонерного товариства "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ" (Україна, 04119, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЮРІЯ ІЛЛЄНКА, будинок 83-Д, ідентифікаційний код: 33695095) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТАМ" (Україна, 03126, місто Київ, ВУЛИЦЯ БІЛЕЦЬКОГО АКАДЕМІКА, будинок 9В, ідентифікаційний код: 37888745) витрати на правову допомогу в сумі 5.000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац