ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 917/1257/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Стратієнко Л.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Комунального підприємства "Лубни-водоканал"

на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.07.2021 (суддя Ціленко В.А)

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 (колегія суддів: Гетьман Р.А., Ільїн О.В., Россолов В.В.)

у справі за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (далі - АТ "Полтаваобленерго")

до Комунального підприємства "Лубни-водоканал" Лубенської міської ради Полтавської області, м. Лубни, Полтавська область (далі - КП "Лубни-водоканал")

про стягнення грошових коштів.

СУТЬ СПОРУ

1. Спір у цій справі стосується наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

2. У рішенні суду першої інстанції від 12.10.2020, яким було стягнуто річні, інфляційні втрати та пеню за договором, суд дійшов висновку що між позивачем та відповідачем існували договірні відносини, оскільки відповідач шляхом подання заяви приєднався до типового договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеному на сайті позивача. Рішення не було оскаржене.

3. Вже після того як рішення набрало чинності, між сторонами був укладений договір. Відповідач вважав лист позивача від 12.05.2021 та підписаний сторонами договір від 19.04.2021 підтвердженням факту того, що у спірний період між сторонами були відсутні договірні відносини і звернувся до суду для перегляду вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами.

4. Суд першої інстанції відмовив у перегляді, суд апеляційної інстанції лишив це рішення без змін. Відповідач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

5. Перед Верховним Судом у цій справі постали наступні питання:

- що саме скаржник вважає нововиявленою обставиною;

- чи може вважатися заявлена обставина нововиявленою відповідно до вимог закону;

- чи не порушить такий перегляд принцип правової визначеності (res judicata);

6. Верховний Суд відмовив у задоводенні касаційної скарги, виходячи з таких міркувань.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

7. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.10.2020 у справі №917/1257/20 позовні вимоги АТ "Полтаваобленерго" в особі Лубенської філії АТ "Полтаваобленерго" задоволено та стягнуто з КП "Лубни-водоканал" 5 794,76 грн річних, 8 034,07 грн інфляційних витрат, 58 613,18 грн та 47 113,92 грн пені за несвоєчасне проведення передоплати.

8. У зазначеному рішенні від 12.10.2020 суд першої інстанції дійшов висновку про укладення сторонами договору розподілу електричної енергії, який є публічним договором (на підставі заяви-приєднання відповідача). Суд також вказав, що відповідач щодо позову не заперечує, разом з тим просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90%, посилаючись на те, що останній не має надходжень коштів до фактичної сплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення населенням.

9. 16.11.2020 Господарським судом Полтавської області на виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 12.10.2020 видано відповідний наказ у справі №917/1257/20.

10. 22.06.2021 КП "Лубни-водоканал" звернулося до Господарського суду Полтавської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 12.10.2020 у справі №917/1257/20.

11. Заява мотивована тим, що суд не повинен був задовольняти позовні вимоги постачальника послуг (АТ "Полтаваобленерго") про стягнення процентів річних, інфляційних втрат та пені за порушення грошових зобов`язань, оскільки договір не був укладений сторонами, а тому не існувало господарських відносин. Заявник стверджує, що про цю обставину він дізнався 17.05.2021 (після отримання листа позивача, датованого 12.05.2021).

12. Господарський суд Полтавської області ухвалою від 22.07.2021, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2020, відмовив у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Полтавської області від 12.10.2020 у справі №917/1257/20.

13. Рішення судів мотивовані таким:

- при ухваленні рішення від 12.10.2020 року суд врахував докази, які підтверджують наявність господарських відносин на основі договору приєднання: (1) заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, (2) затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 №312 та розміщений на сайті АТ "Полтаваобленерго" обов`язковий для сторін Типовий договір; (3) заяву обсягу споживання електричної енергії для розрахунку величини потужності на 2019 рік та січень-березень 2020 рік; (4) рахунки на оплату послуг з розподілу електричної енергії; (5) підписані сторонами акти про надання послуг з визначенням їх вартості та обсягу;

- подана скаржником заява про перегляд є переоцінкою доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, тому в силу ч.4 ст.320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами;

- укладення договору у письмовій формі не є обов`язковим, а може бути здійснено у випадку ініціювання цього питання однією із сторін; отже, відсутність письмової форми договору станом на момент прийняття рішення у даній справі не впливає на обсяг прав та обов`язків сторін станом на 12.10.2020;

- обставина не підписання паперової форми договору була відома сторонам станом на 12.10.2020, у зв`язку з чим не може бути розцінена як нововиявлена обставина;

- заява подана в порушення приписів ст.321 ГПК з пропуском 30-денного строку на її подання і цей строк не може бути поновленим;

- спірні відносини у справі №917/1257/20 та у справі №342/180/17 (на висновки Верховного Суду у цій справі посилається відповідач) є неподібними.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи

14. 20.10.2021 КП "Лубни-водоканал" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.07.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2020, в якій просить їх скасувати, задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

15. Касаційна скарга обґрунтована таким:

- нововиявленою є істотна для справи обставина відсутності між сторонами договірних відносин на підставі приєднання до публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії;

- договір між сторонами повинен був бути укладений у письмовій формі (у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами) відповідно до вимог ч.3 ст.184, ч.4 ст.179, ч.1 ст.181 Господарського кодексу України (далі - ГК);

- відповідач міг приєднатись на підставі заяви-приєднання лише до типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, а не до тієї редакції, яка була запропонована позивачем на власному веб-сайті;

- лише 12.05.2021 фактично був укладений договір №21701270 про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії у письмовій формі (Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до копії наданого скаржником договору (т.1 а.с.266-268) такий договір укладений 19.04.2021);

- позивач визнав відсутність договірних відносин у спірний період;

- про зазначену нововиявлену обставину відповідач дізнався 17.05.2021 після отримання листа позивача №04-35/9232 від 12.05.2021, тому 30-денний строк для звернення з заявою не порушений.

16. 24.01.2022 до Верховного Суду від АТ "Полтаваобленерго" надійшов відзив, в якому позивач просив касаційну каргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Відзив обґрунтований таким:

- суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків, що наявні в матеріалах справи документи (заява-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, отримані КП "Лубни-водоканал" рахунки, підписані сторонами акти про надання послуг з визначенням їх вартості та обсягу тощо) підтверджують наявність між сторонами господарських відносин;

- відповідач 01.01.2019 приєднався до договору на підставі заяви-приєднання без жодних заперечень (що відповідає положенням Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, далі - Правила роздрібного ринку);

- відповідно до пунктів 2.1.3, 2.1.4 та 2.1.6 Правил роздрібного ринку Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання відповідно до статей 633, 634, 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), укладається на основі типового договору (додаток №3 до зазначених Правил); ініціатором укладення договору є споживач (КП "Лубни-водоканал"); оскільки відповідач протягом дії зазначеного договору не звертався до Оператора системи розподілу із запереченням щодо укладення договору, споживав електричну енергію, оплачував рахунки, це дає підстави вважати договір укладеним (посилається на постанову Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №908/637/19);

- посилання скаржника на підписання договору лише 12.05.2021 не може вважатись нововиявленою обставиною; крім того, скаржник подав заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами у строк, що перевищує 30 днів з моменту, коли він дізнався про підписання такого договору (17.05.2021), у зв`язку з чим суди дійшли правильних висновків про порушення ст.321 ГПК;

- правовідносини у справі, що переглядається, та у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, на яку посилається скаржник, не є тотожними, оскільки вони мають різні предмети позову (справа №342/180/17 стосується стягнення заборгованості за кредитним договором), а тому висновки Верховного Суду, зроблені у зазначеній постанові, не підлягають застосуванню у цій справі.

17. 01.02.2022 до Верховного Суду від КП "Лубни-водоканал" надійшла відповідь на відзив, у якій скаржник просить задовольнити його касаційну скаргу, скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, задовольнити заяву про перегляд рішення Господарського суду Полтавської області від 12.10.2020 у справі №917/1257/20 за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи відповіді на відзив практично аналогічні доводам касаційної скарги.

Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду

18. Верховний Суд ухвалою від 10.01.2022 відкрив касаційне провадження у справі №917/1257/20, розгляд касаційної скарги призначив у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо наявності нововиявлених обставин

(І) Джерела права та судова практика

19. Порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами урегульовано ст.320 ГПК, відповідно до якої рішення, постанови та ухвали господарського суду, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

20. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

21. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

1) існування таких обставин на час розгляду справи,

2) те, що ці обставини (факти) не були відомі та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

22. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, яке переглядається (аналогічна правова позиція викладена у п.6.2.4 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №19/5009/1481/11).

23. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №909/1190/17).

24. Також не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. Не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом у разі виконання вимог процесуального закону (відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №905/1502/15).

25. Водночас необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту). Так, не можуть вважатися нововиявленими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

26. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору також не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення (подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №541/2460/16-ц).

27. У постанові від 10.03.2020 у справі №910/10784/18 Верховний Суд зробив висновки, що нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

(ІІ) Оцінка доводів скаржника

28. Скаржник стверджує, що нововиявленою є обставина відсутності між сторонами договірних відносин на підставі приєднання до публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, адже лише 12.05.2021 фактично був підписаний договір №21701270, і визнання відсутності цих відносин позивачем (Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до копії наданого скаржником договору (т.1 а.с.266-268) такий договір укладений 19.04.2021).

29. Скаржник доводить, що між сторонами не міг бути укладений договір шляхом приєднання відповідача до публічного договору, а мав укладатися письмовий договір у вигляді єдиного документа у відповідності до Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312. Стверджує, що договір №21701270 не був укладеним протягом 2019-2021 років, однак саме на підставі цього договору судом були нараховані та стягнені пеня, інфляційні втрати та 3% річні.

30. Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що зазначені скаржником заяві про перегляд доводи та факти не можуть вважатися нововиявленими обставинами, виходячи з такого.

31. Суд першої інстанції у рішенні від 12.10.2020 (перегляд якого просить здійснити заявник) зробив правовий висновок про приєднання відповідача до публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеному на сайті позивача, і застосував цей договір до спірних відносин. Суд при цьому виходив із двох встановлених фактів :

- факту відсутності між сторонами підписаного договору (у вигляді єдиного документу у письмовій формі);

- факту подання відповідачем заяви-приєднання від 27.12.2018 до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

32. Скаржник, стверджуючи, що нововиявленим фактом є відсутність договірних відносин як таких, висловлює незгоду з правовим висновком суду про укладеність договору шляхом приєднання відповідача до умов типового договору, який розміщений на сайті позивача.

33. Верховний Суд звертає увагу, що висновок про укладеність чи неукладеність договору за умови відсутності факту його підписання сторонами є правовою оцінкою судом сукупності встановлених фактичних обставин справи (відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №927/1041/19).

34. Всі ключові аргументи скаржника, висловлені у заяві про перегляд, апеляційній та касаційній скаргах мають характер правової аргументації, спрямованої на доведення помилковості правової оцінки, наданої судом першої інстанції фактичним обставинам справи. Так, скаржник зазначає, що він не приєднувався до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеному на сайті позивача, оскільки:

- договір між сторонами повинен був бути укладений у письмовій формі (у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами), типовий договір не може бути укладений шляхом приєднання, адже сторони можуть вносити зміни до його умов відповідно до вимог ч.3 ст.184, ч.4 ст.179, ч.1 ст.181 ГК; такий договір було укладено між сторонами лише 19.04.2021;

- відповідач міг приєднатись на підставі заяви-приєднання лише до Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, а не до тієї редакції, і з тими додатками, які були запропоновані позивачем на власному веб-сайті;

- Типовий договір, затверджений НКРЕКП, не мав додатка №4, яким передбачено відповідальність споживача послуг за порушення строків внесення попередньої оплати; такий додаток містився лише в публічному договорі, який був розміщений на сайті позивача; відповідач не погоджував такого додатку;

- суд незаконно віддав перевагу Правилам роздрібного ринку електричної енергії, перед положеннями ГК (згідно з п.2.1.5. гл.2.1. розд. II Правил договір споживача про надання послуг з розподілу / передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК на основі Типового договору, що є додатком №3 до цих Правил).

- суд помилково не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17).

35. Таким чином, йдеться не про нововиявлені обставини, а про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неврахування висновків Верховного Суду при ухваленні рішення, наводяться додаткові юридичні аргументи, які не висловлювалися скаржником під час розгляду спору по суті судом першої інстанції.

36. У заяві про перегляд скаржник також зазначає, що відносини між сторонами регулювались договором про постачання електричної енергії від 17.05.2010 №1270, у якому були відсутні положення про стягнення пені за несвоєчасне проведення передоплати платежів за послуги з розподілу електричної енергії.

37. Про існування такого договору не міг не знати на момент розгляду справи по суті у суді першої інстанції, втім він не посилався на цей договір у своїх заявах по суті спору, відтак це також не може вважатися нововиявленою обставиною.

38. Скаржник також надав нові докази (копії протоколів узгодження розбіжностей до Договору №21701270 про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії від 19.04.2021, копію листа позивача від 12.05.2021, копію Договору №21701270 про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії від 19.04.2021), яких не існувало на момент розгляду спору судом першої інстанції.

39. У листі від 12.05.2021 №04-35/9232 позивач вказував, що 22.04.2021 отримав лист від 19.04.2021 №01-21/325, і заперечує щодо задоволення конкретизації умов Договору №21701270 про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії. Відповідач вважає, що позивач визнав у листі відсутність між сторонами договірних відносин у 2019-2021 році, але це жодним чином не випливає зі змісту листа.

40. Верховний Суд вважає, що будь-які висловлювання сторін щодо спірних відносин у листуванні між ними після того, як набуло чинності судове рішення, не можуть вважатися нововиявленою обставиною.

41. Факт підписання між позивачем та відповідачем договору по закупівлю послуг з розподілу електричної енергії №21701270 від 19.04.2021, тобто через 7 місяців після ухвалення судом першої інстанції рішення, теж не може вважатися нововиявленою обставиною. У цьому договорі вказано, що він набирає чинності з моменту підписання (тобто з 19.04.2021) і поширюється на відносини, які відбулись між сторонами з 05.04.2021 (п.10.1).

42. Таким чином, сторони уклали новий договір з таким самим номером, але він має іншу назву, зміст і поширює свою дію на інший період. Цей факт не може бути підставою для перегляду рішення суду від 12.10.2020 за нововиявленими обставинами.

43. Відтак наведені заявником доводи та аргументи не є нововиявленими обставинами у розумінні положень ст.320 ГПК, а заява скаржника по суті спрямована на перегляд судового рішення, яке набуло чинності, без належних підстав.

44. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву (рішення ЄСПЛ у справі "BRUMАRESCU v. ROMANIA" від 28.11.1999, заява №28342/95, §61).

45. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі (PRAVEDNAYA v. RUSSIA від 18.11.2004, заява №69529/01, §27). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.05.2020 у справі №927/943/16.

46. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України", "PONOMARYOV v. UKRAINE" від 03.04.2008, заява №3236/03, §40).

47. Враховуючи, що обставини, на які посилається скаржник, не є нововиявленими фактами (обставинами), а мають характер правових аргументів, правової оцінки скаржником встановлених судом обставин, відмінної від оцінки суду у рішенні, про перегляд якого просить скаржник, то суд не надає відповіді на інші доводи касаційної скарги, зокрема щодо істотності таких обставин / аргументів (значення для результату розгляду справи) та дотримання 30-денного строку звернення до суду з заявою про перегляд.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Відповідно до частин 1 та 2 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

49. Згідно з ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

50. Ураховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у цій справі підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Судові витрати

51. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється (ч.14 ст.129 ГПК).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні касаційної скарги Комунального підприємства "Лубни-водоканал" відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.07.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 у справі № 917/1257/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

Л. Стратієнко