ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2022 р. Справа№ 927/514/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Євсікова О.О.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2021 у справі №927/514/21 (суддя Моцьор В.В., повний текст складено - 17.09.2021) за позовом Дочірнього підприємства "Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" про стягнення 1 246 080, 08 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Дочірнім підприємством "Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" про стягнення 1246080,08 грн боргу, а саме: 1090825,13 грн основного боргу, 34510,76 грн штрафу, 17826,01 грн 3% річних та 102918,18 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору №12/10 про надання послуг від 12.10.2020 в частині своєчасної та повної оплати за надані позивачем послуги.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2021 у справі №927/514/21 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" на користь Дочірнього підприємства "Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 1090825,13 грн основного боргу, 34510,76 грн штрафу, 17826,01 грн 3% річних, 102918,18 грн інфляційних втрат та 18691,21 грн судового збору.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати послуг.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача 34 510,76 грн штрафу, 17 826,01 грн 3% річних, 102 918,18 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на невірність визначення позивачем періоду прострочення оплати заборгованості по Актам на суму 1 296 409,68 грн та 794 415,33 грн, оскільки, як вказує скаржник, Акти на вказані суми були ним підписані лише 30.04.2021.

Сторони не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від позивача до суду не надійшло.

В свою чергу, від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи мотивоване перебуванням представника у відрядженні та відсутністю у директора товариства юридичної освіти для здійснення представництва інтересів апелянта в суді.

Дослідивши обставини, заявленого клопотання, колегією суддів відмовляється у його задоволенні, оскільки відповідачем у справі є товариство, а не окремий його представник, в свою чергу, Господарським процесуальним кодексом України передбачена участь у судовому процесі через представника, що надає можливість направити в судове засідання іншу уповноважену належним чином на те особу.

Крім цього, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, чи клопотання цих осіб про відкладення розгляду справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що неявка представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" (далі - замовник) та Дочірнім підприємством "Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - виконавець) 12.10.2019 укладено договір про надання послуг №12/10 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору виконавець зобов`язується у порядку на умовах визначених цим Договором, своїми силами та з матеріалів Замовника, на власний ризик надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування та штучних споруд на них в Чернігівській області на 2020 рік (в подальшому автомобільні дороги) в обумовлений цим договором термін. Замовник зобов`язується прийняти надані згідно із цим договором та чинним законодавством України належним чином послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів від Служби автомобільних доріг у Чернігівській області або Управління капітального будівництва Чернігівської обласної адміністрації (надалі по тексту Замовник за основний договором).

Ціна договору становить - 70000000,00 гривень з ПДВ. Вид та вартість послуг за договором визначається додатком 1 до даного договору (п.3.1 договору).

Згідно з п.4.1 Договору розрахунок за надані послуги здійснюється на підставі акту наданих послуг, після його підписання сторонами, за умови надходження коштів за ці послуги від замовника за основним договором.

Акт наданих послуг готує Виконавець і передає для перевірки уповноваженому представнику Замовника у строк не пізніше ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення звітного місяця. Уповноважений представник Замовника протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє надання послуг згідно представленого Акту наданих послуг і підписує його в частині наданих послуг (п. 4.2. Договору).

Відповідно до п. 4.4. Договору датою передачі послуг від Виконавця Замовнику вважається дата підписання Акту наданих послуг. Послуги вважаються наданими після перевірки фактичного надання послуг, а також якості наданих послуг, що підтверджується підписами Сторін на Акті наданих послуг.

Термін надання послуг - з дати підписання договору по 31.12.2020 (п.5.1 Договору).

Між тими ж сторонами підписані додаткові угоди: №1 від 13.10.2020, якою, зокрема, встановлено термін надання послуг - з 09.06.2020 по 31.12.2020 та сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 09.06.2020; №1 від 31.12.2020, якою продовжено дію договору до 31.03.2021; №2 від 31.12.2020, якою встановлено термін надання послуг - з 09.06.2020 по 31.12.2021.

У Додатку №1 до договору сторони погодили вид та вартість послуг.

На виконання умов договору позивачем надано послуги загальною вартістю 3451077,91 грн., про що свідчать підписані сторонами акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з 16.12.2020 по 10.02.2021 (а.с. 40-198 т.1, 2-104 т.2).

Вказані в актах послуги відповідачем оплачено частково на суму 2360252,78 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №19309 від 31.03.2021 на суму 435000,00 грн, №985 від 27.04.2021 на суму 925252,78 грн, №1034 від 28.04.2021 на суму 1000000,00 грн (а.с. 200-202 т.1).

Несплата відповідачем решти заборгованості в сумі 1090825,13 грн стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення вказаної суми боргу, а також нарахованих у зв`язку з її простроченням: штрафу у сумі 34510,76 грн, 3% річних у сумі 17826,01 грн та інфляційних втрат у сумі 102918,18 грн.

Як вже було вказано, наведені вимоги задоволені судом першої інстанції в повному обсязі.

Відповідач, в свою чергу, оскаржує судове рішення у даній справі лише в частині стягнення штрафу у сумі 34510,76 грн, 3% річних у сумі 17826,01 грн та інфляційних втрат у сумі 102918,18 грн, а тому враховуючи вимоги ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями п.4.1 договору передбачено, що розрахунок за надані послуги здійснюється на підставі акту наданих послуг, після його підписання сторонами, за умови надходження коштів за ці послуги від замовника за основним договором.

Позивач листами від 15.01.2021 №01/23 та від 10.02.2021 №01/70 надіслав відповідачу для підписання Акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) на суму 1 296 409, 68 грн та 794 415,33 грн.

Вказані листи отримано відповідачем 26.01.2021 та 12.02.2021 (а.с.104, 176, зворотній бік, т. 1).

Відповідно до п. 4.2. Договору Акт наданих послуг готує Виконавець і передає для перевірки уповноваженому представнику Замовника у строк не пізніше ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення звітного місяця. Уповноважений представник Замовника протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє надання послуг згідно представленого Акту наданих послуг і підписує його в частині наданих послуг.

Відповідач протягом 5 робочих днів підписані Акти позивачу не повернув.

Враховуючи наведене, позивач, керуючись п. 4.2 Договору, починаючи з 6 робочого дня після отримання відповідачем вказаних листів, тобто з 03.02.2021 (на суму 1 296 409, 68 грн ) та 22.02.2021 (на суму 794 415,33 грн) відповідно визнав зобов`язання по оплаті вказаних коштів простроченим.

До позовної заяви позивачем були додані Акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) на суму 1 296 409, 68 грн та 794 415,33 грн підписані ним в односторонньому порядку.

В свою чергу, відповідач в ході розгляду даної справи звернувся до суду першої інстанції з клопотанням (а.с.247-248, т.1), в якому вказав, що він відмовився від підписання Актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) на суму 1 296 409, 68 грн та 794 415,33 грн через відсутність проведення звірки фактично наданих послуг, проте в подальшому вказані Акти були підписані та повернуті позивачу.

Враховуючи вказане, відповідач просив суд витребувати від позивача оригінали вказаних Актів.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження своїх доводів про відмову від підписання актів через відсутність проведення звірки фактично наданих послуг відповідач суду першої інстанції жодних доказів не надав.

Позивач, враховуючи вказане клопотання відповідача, супровідним листом від 05.08.2021 №015-11/392 (а.с.1-104, т.2) долучив до матеріалів справи копії Актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) на суму 1 296 409, 68 грн та 794 415,33 грн, підписаних відповідачем 30.04.2021.

Суд першої інстанції визнав, визначений позивачем період прострочення по сплаті заборгованості, обґрунтованим.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на обставини підписання ним актів лише 30.04.2021, не погоджується із визначеними позивачем датами прострочення замовником грошових зобов`язань з оплати послуг на суму 1 296 409, 68 грн та 794 415,33 грн (03.02.2021 та 22.02.2021 відповідно).

При цьому, скаржник до апеляційної скарги надав додаткові докази, а саме листи від 29.01.2021 №98 та від 17.02.2021 №131 (а.с.129 - 138, т.3), якими він відмовився від підписання Актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) на суму 1 296 409, 68 грн та 794 415,33 грн з посиланням на п.п. 4.4 та 4.5 договору (необхідність звірення актів з фактично наданими обсягами послуг).

Вказані додаткові докази не приймаються колегією суддів, з огляду на наступне.

В силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду.

Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 80 цього Кодексу, чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 3 вказаної статті відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно частини 4 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Частина 5 цієї статті визначає, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заперечення, мають бути подані відповідачем одночасно з поданням відзиву, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена відповідачем до суду та належним чином обґрунтована.

Як вже вказувалося, відповідач у клопотанні, поданому суду першої інстанції 26.07.2021, вказав, що він відмовився від підписання Актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) на суму 1 296 409, 68 грн та 794 415,33 грн через відсутність проведення звірки фактично наданих послуг, проте в подальшому вказані Акти були підписані та повернуті позивачу.

Проте, до вказаного клопотання відповідач не надав доказів відмови від підписання Актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) на суму 1 296 409, 68 грн та 794 415,33 грн через відсутність проведення звірки фактично наданих послуг (листи від 29.01.2021 №98 та від 17.02.2021 №131).

Так само місцевому господарському суду не було повідомлено про неможливість подання доказів у строк.

Наведені листи були надані лише суду апеляційної інстанції, без обґрунтування поважності причин неподання їх до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідач жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних листів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього не надав, відповідних доводів не навів.

З огляду на викладене, колегією суддів не приймаються вказані додаткові докази.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість визначення позивачем періоду прострочення відповідачем сплати заборгованості на суму 1 296 409, 68 грн та 794 415,33 грн саме з 03.02.2021 та 22.02.2021 відповідно, оскільки скаржником не було доведено суду першої інстанції того, що зволікання з боку відповідача у підписанні Актів на вказані суми були викликані необхідністю перевірки фактично наданих послуг, а також того, що така перевірка тривала з дня отримання замовником Актів та до 30.04.2021.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 8.19 Договору Замовник за порушення строків перерахування коштів зобов`язаний сплатити Виконавцю неустойку у розмірі 0,0001 % від несплаченої суми за кожен день прострочення та штраф у розмірі 1% від простроченої суми. Строк нарахування неустойки складає за весь період порушення. Сторони встановили позовну давність щодо неустойки, визначеної в цьому пункті договору, тривалістю 3 роки.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 34510,76 грн штрафу, 17826,01 грн 3% річних, 102918,18 грн інфляційних втрат, розрахунок яких перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що в оскаржуваній частині рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.09.2021 у справі №927/514/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови (враховуючи перебування судді Барсук М.А. 14.02.2022 у відпустці) складено: 15.02.2022 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

О.О. Євсіков