ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Харків Справа № 913/884/21
Провадження № 30/913/884/21
Господарський суд Луганської області у складі судді Голенко І.П., розглянувши матеріали позовної заяви б/н від 02.11.2021
Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав», м. Київ
до відповідача Приватного підприємства «Тікдаш», смт. Метьолкіне, м. Сєвєродонецьк, Луганської області
про стягнення 9000 грн 00 коп.
Без повідомлення (виклику) сторін
До Господарського суду Луганської області звернулася Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» з позовною заявою б/н від 02.11.2021 до Приватного підприємства «Тікдаш», в якій заявлено вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 9000 грн 00 коп. за договором про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах № КБР-207/08/21-Н від 01.08.2021.
Також позивач просить покласти витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп. на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасного здійснення виплат за отримання дозволів на публічне виконання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2021 справу № 913/884/21 передано на розгляд судді Голенко І.П.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 24.12.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.
Копії ухвали про відкриття провадження у справі від 24.12.2021 надіслані рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на адреси місцезнаходження сторін, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з метою повідомлення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та про їх право подати заяви по суті справи.
Позивач одержав вказану ухвалу суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електрону адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Також суд враховує висновок Європейського суду з прав людини про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).
Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 24.12.2021 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку з чим справа розглядається за наявними у ній матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України.
09.02.2022 до суду від позивача надійшла заява від 30.12.2021 б/н про вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп. з відповідними доказами.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини.

01.08.2021 між Приватним підприємством «Тікдаш» (далі відповідач, користувач) та Громадською спілкою «Українська ліга авторських та суміжних прав» (далі суміжна організація, позивач), Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (далі авторська організація), Приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав» (далі ПО УЛАСП) укладено договір № КБР-207/08/21-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах з метою здійснення єдиних виплат за отримання дозволів на публічне виконання як об`єктів авторського права (творів), так і об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань) (а.с. 44-45).
Відповідно до п. 1.1 договору користувач доручає ПО УЛАСП укласти від його імені та за його рахунок договори, за якими користувач отримає одночасно як дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів авторського права (творів), так і дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань.
Згідно з п. 1.2 договору сторони цим договором передбачають особливий порядок перерахування коштів від користувача до авторської організації та суміжної організації, який при цьому не пов`язаний із жодними додатковими витратами з боку користувача, а направлений на раціональний поділ роялті за напрямками оплати за використання об`єктів авторського права та суміжних прав.
Договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав укладається строком на 1 рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором (п. 3.1 договору).
Пунктом 3.2 договору передбачено, що договір про надання дозволу на використання авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права укладається строком на 1 рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором.
Відповідно до п. 3.3 договору користувач здійснює оплату за весь строк дії договору шляхом виплат в розстрочку, а саме здійснює оплату періодами, які встановлені у Додатку № 3 до цього договору. При цьому користувачем здійснюється оплата єдиним платежем як за авторські, так і за суміжні права в розмірі, що визначений в Додатку № 3 до цього договору в строк для сплати роялті, що визначений у Додатку № 3 до цього договору на рахунок ПО УЛАСП.
Згідно з п. 3.5 договору користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого Єдиного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15-ти днів з дати підписання цього договору. Режим розстрочки за загальним правилом за цим договором діє без обмеження строку. В той же час, якщо користувач не сплачував Єдиний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови повної оплати за весь строк дії ліцензійних договорів (умови повної оплати означають: оплату за весь строк у вигляді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав; і це правило стосується кожного із дозволів: як стосовно авторських прав, так і стосовно суміжних прав). Підставою для оплати в цьому випадку є сам цей договір із додатками до нього.
Отриманий ПО УЛАСП від користувача Єдиний сукупний платіж за майнові права перераховується ПО УЛАСП на рахунок суміжної організації та на рахунок авторської організації. Пропорції щодо перерахування на суміжну організацію та на авторську організацію дотримуються ПО УЛАСП завжди в рівних частках (50% на 50%). Тобто 50% від зазначеного платежу користувача має отримати суміжна організація, а інші 50% - авторська організація (п. 3.6 договору).
Відповідно до п. 5.1 договору у разі виникнення заборгованості користувача за цим договором позов на стягнення такої заборгованості може бути поданий окремо ПО УЛАСП, окремо авторською організацією до користувача щодо наявної у користувача окремої заборгованості перед авторською організацією, окремо суміжною організацією до користувача щодо наявної у користувача окремої заборгованості перед суміжною організацією, а також у разі досягнення домовленості між авторською організацією та суміжною організацією ними може бути поданий спільний позов про стягнення заборгованості з користувача.
Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками без жодних застережень та зауважень.
Договір № КБР-207/08/21-Н від 01.08.2021 має п`ять додатків до нього (а.с. 46-49).
Згідно з п. 3.3 додатку № 2 розмір винагороди (роялті) не залежить від кількості об`єктів авторського права, що використовуватимуться користувачем під час дії договору, та частоти їх використання.
Відповідно до п. 2, 2.2, 2.3 додатку № 3 сторонами погоджено наступний розмір Єдиного сукупного платежу за майнові права: 1500,00 грн. за заклад користувача.
Єдиний сукупний платіж за майнові права є щомісячним платежем та сплачується щомісячно.
Єдиний сукупний платіж за майнові права перераховується користувачем на розрахунковий рахунок ПО УЛАСП відповідно до умов основного договору. Він сплачується не пізніше ніж за п`ять днів до початку періоду (місяця) за який він здійснюється. Перший платіж здійснюється не пізніше п`яти календарних днів з моменту підписання основного договору. Це ж правило застосовується у випадку пролонгації основного договору з додатками. Не зважаючи на дату укладання договору, користувач здійснює перший платіж за весь місяць (календарний період), в якому було укладено основний договір.
Відповідач зобов`язання за договором не виконав, не сплатив в режимі розстрочки Єдиний сукупний платіж за майнові права за два календарні місяці поспіль у встановлений договором строк, що призвело до припинення дії механізму розстрочки і початку дії умови повної оплати за весь строк дії ліцензійних договорів, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з серпня 2021 року по липень 2021 року в сумі 18 000 грн 00 коп.
У зв`язку з цим позивач звернувся з цим позовом до суду з вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 50% повної оплати в сумі 9000 грн 00 коп., що йому належать на підставі п. 3.6 договору.
Відповідач доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не подав.
Дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено, що спір виник через порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором № КБР-207/08/21-Н від 01.08.2021, який за своєю правовою природою є ліцензійним договором.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.
Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим Законом.
Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.
Перелік об`єктів права інтелектуальної власності визначений ч. 1 ст. 420 ЦК України. Зокрема, об`єктами права інтелектуальної власності є літературні та художні твори, які в свою чергу є об`єктами авторського права, до складу яких входять музичні твори (з текстом або без тексту) (п. 1 ч. 1 ст. 433 ЦК України), а також виконання, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об`єктами суміжних прав (ч. 1 ст. 449 ЦК України).
Відповідно до ст. 422 ЦК України право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.
До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ч. 1 ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
До майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦК України відносяться: право на використання об`єкта суміжних прав; виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав; право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1107 ЦК України розпорядження майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі ліцензійного договору.
Договір щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій формі (ч. 2 ст. 1107 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.
У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Пунктом 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом на підставі наявних матеріалів справи встановлено та не спростовано відповідачем факт виникнення заборгованості за перший рік дії договору № КБР-207/08/21-Н від 01.08.2021 за період з серпня 2021 року по липень 2022 року, яка складає 18 000 грн 00 коп.
Докази здійснення відповідачем повної передоплати за весь строк дії ліцензійного договору в матеріалах справи відсутні.
Матеріали справи також не містять доказів того, що відповідач активував механізм розстрочки згідно п. 3.5 договору.
На підставі п. 3.6 договору позивач має право отримати 50% від заборгованості, яка виникла, а саме 9000 грн 00 коп.
Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9000 грн 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд зазначає наступне.
За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем у заяві від 02.11.2021, яка була подана разом з позовною заявою, було зазначено про надання доказів понесених витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп. після прийняття рішення у цій справі (а.с. 8-9).
Однак позивач 09.02.2022 разом з заявою подав докази понесених витрат на правову допомогу до прийняття рішення у справі, що також узгоджується з ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № № 379/1418/18.
Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Така правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача - адвокат Хлєбніков С.Г., подав до суду наступні документи:
- посвідчений належним чином договір № 14.728-Н від 02.11.2021 про надання професійної правничої допомоги, укладеного між Абвокатським об`єднанням «Інтелкрафтс» та Громадською спілкою «Українська ліга авторських та суміжних прав» (а.с. 50-51);
- належним чином посвідчена копія наказу № 14.728 від 02.11.2021 керуючого партнера АО «Інтелкрафтс», яким доручено Хлєбнікову С.Г. та Сербуль О.Ю. здійснювати судове представництво за договором № 14.728-Н від 02.11.2021 про надання професійної правничої допомоги (а.с. 52);
- належним чином посвідчена копія довіреності від 01.07.2021 (а.с. 53);
- належним чином посвідчена копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000083 від 11.12.2017;
- належним чином посвідчену копію акту приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті клієнтом, на суму 10 000 грн 00 коп.
Детально проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням матеріалів справи, суд вважає, що витрати в сумі 10 000 грн 00 коп. є неспівмірними із ціною позову, яка складає 9000 грн 00 коп., та складністю справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або за печення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп. є неспівмірними з ціною позову (9000 грн 00 коп.), справа не є складною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому загальний обґрунтований розмір витрат складає 6000 грн 00 коп.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заява позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, до стягнення з відповідача на користь позивача належать 6000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на відповідача в сумі 2270 грн 00 коп.
Керуючись ст.ст. 2, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити.
У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України з урахуванням приписів пп. 17.5 п. 17 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення буде складено та підписано 15.02.2022.

Суддя Ірина ГОЛЕНКО