ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.01.2022р. Справа №905/498/20

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів:

головуючого Фурсової С.М.,

суддів Аксьонової К.І., Демідової П.В.

при секретарі судового засідання Клименко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» (04071, місто Київ, вулиця Хорива, будинок 7, квартира 12; )

до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області (87501, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 70; )

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради (87501, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 70; )

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Цивільпроект» (84313, Донецька область, місто Краматорськ, бульвар Машинобудівників, будинок 37, кімната 322; )

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Капріорі» (04071, місто Київ, вулиця Хорива, будинок 7, квартира 12; )

про визнання незаконним та скасування Рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 №31 «Про затвердження проєкту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул. Ялтинської Приморського району», -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

від третьої особи 1: не з`явились

від третьої особи 2: не з`явились

від третьої особи 3: не з`явились

С У Т Ь С П О Р У

В провадженні Господарського суду Донецької області (суддя Курило А.Є.) перебувала справа № 905/498/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування Рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 №31 «Про затвердження проєкту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул.Ялтинської Приморського району» .

В обґрунтування позовної заяви позивач посилався на те, що рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 №31 «Про затвердження проєкту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул.Ялтинської Приморського району» передбачає можливість відведення третім особам земельної ділянки під об`єктом незавершеного будівництва, який позивачу належить на законних підставах та розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Іртишська, будинок 2, на земельній ділянці площею 0,95 га (кадастровий номер :01:005:0799). Позивач наполягає, що зазначене рішення є таким, що порушує його права та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 07.09.2020 провадження у справі № 905/498/20 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 ухвалу Господарського суду Донецької області від 07.09.2020 у справі № 905/498/20 скасовано, справу передано на розгляд Господарського суду Донецької області.

Після повернення матеріалів справи до Господарського суду Донецької області, на підставі частини першої статті 36 Господарського процесуального кодексу України проведено повторний автоматичний розподіл справи № 905/498/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020 для розгляду даної справи визначено суддю Фурсову С.М.

Ухвалою суду від 30.10.2020 прийнято справу № 905/498/20 до розгляду суддею Фурсовою С.М., підготовче засідання призначено на 17.11.2020.

Через канцелярію суду 16.11.2020 від представника позивача надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме, висновків експерта за результатами проведення судових будівельно-технічних та земельно-технічних експертиз № 21/20 від 23.10.2020 та № 22/20 від 23.10.2020.

Ухвалою суду від 17.11.2020 відкладено підготовче засідання на 03.12.2020 та продовжено сторонам строк для подання заяв по суті справи, доказів.

На електрону адресу суду 02.12.2020 від відповідача надійшли пояснення від 02.12.2020 за № 10724/2020, в яких останній наголошує на відсутності земельних ділянок з кадастровими номерами :01:005:0799 та :01:005:0800, що виключає можливість зробити висновок відносно таких об`єктів. Зазначив, що предметом оскарження у даній справі є рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 №31 «Про затвердження проєкту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул.Ялтинської Приморського району», внаслідок чого посилання позивача жодним чином не спростовують предмету та обсягу доказування, а відтак експертиза є неналежним доказом в розумінні частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аналогічні пояснення надійшли на адресу суду засобами поштового зв`язку 07.12.2020.

До Господарського суду Донецької області 03.12.2020 від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 905/498/20 до набрання законної сили рішеннями у справі № 905/1327/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки та у справі № 905/1397/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Капріорі» до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою суду від 03.12.2020 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» задоволено частково та зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 905/1327/20.

До Господарського суду Донецької області 12.05.2021 надійшло клопотання представника відповідача про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.05.2021 поновлено провадження у справі № 905/498/20, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено підготовче засідання на 08.06.2021. Продовжено строк відповідачу для надання суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням приписів статті 167 Господарського процесуального кодексу України та учасникам справи для надання суду доказів, які мають значення для вирішення справи.

Через канцелярію суду 08.06.2021 від представника позивача надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання на іншу дату.

Ухвалою суду від 08.06.2021 відкладено підготовче засідання на 01.07.2021, продовжено строк учасникам справи на подання суду заяв, доказів.

Ухвалою суду від 01.07.2021 відкладено підготовче засідання на 15.07.2021, продовжено строк відповідачу для надання суду заперечень на відповідь на відзив з урахуванням приписів статті 167 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію суду 15.07.2021 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою від 15.07.2021 призначено справу № 905/498/20 до колегіального розгляду. Відкладено підготовче засідання на 04.08.2021, продовжено строк відповідачу для надання суду заперечень на відповідь на відзив та продовжено учасникам справи строк для надання суду доказів, які мають значення для вирішення справи.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Донецької області від 19.07.2021 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 905/498/20 для створення судової колегії.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 19.07.2021 для розгляду даної справи сформовано наступну колегію: головуючий суддя Фурсова С.М., судді Аксьонова К.І., Паляниця Ю.О.

Ухвалою від 04.08.2021 прийнято справу № 905/498/20 до колегіального розгляду у складі головуючого судді Фурсової С.М., суддів Аксьонової К.І., Паляниці Ю.О., розгляд справи № 905/498/20 розпочато спочатку; відкладено підготовче засідання на 26.08.2021 о 13:00 год.; продовжено строк відповідачу для надання заперечень на відповідь на відзив, учасникам справи доказів, які мають значення для правильного вирішення спору по суті.

10.09.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшли пояснення у справі, в яких останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Склад судової колегії змінювався.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Донецької області від 12.10.2021 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 905/498/20 у зв`язку з перебуванням судді Паляниці Ю.В. у відпустці на дату підготовчого засідання 13.10.2021.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 для розгляду даної справи сформовано наступний склад колегії: головуючий суддя Фурсова С.М., судді Демідова П.В., Аксьонова К.І.

Ухвалою суду від 13.10.2021 прийнято справу № 905/498/20 до колегіального розгляду у складі головуючого судді Фурсової С.М., суддів Аксьонової К.І., Демідової П.В., розгляд справи № 905/498/20 розпочато спочатку; відкладено підготовче засідання на 23.11.2021 о 14:00 год.; продовжено строк відповідачу для надання заперечень на відповідь на відзив, учасникам справи доказів, які мають значення для правильного вирішення спору по суті.

Ухвалою суду від 23.11.2021 відкладено підготовче засідання на 16.12.2021 та продовжено учасникам справи строк для надання суду доказів, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалою суду від 16.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 18.01.2022.

У судове засідання 18.01.2022 представники учасників справи не з`явились. Про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.

Від представника позивача 18.01.2022 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно з частинами першої, третьою статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті заявлених вимог за наявними у ній матеріали в даному судовому засіданні.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14.04.2010 у справі № 2а-6510/10/0570 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» до Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконними дій Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії відповідача у відмові у реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва-житловий будинок № 2 літера А-1 (3 % готовності), розташованого за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Іртишська.

Зобов`язано Міське комунальне підприємство «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», зареєструвати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» право власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва-житловий будинок № 2 літера А-1 (3 % готовності), розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Іртишська.

Відповідно до Витягу Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 29.04.2010 за № 26009601 Товариству з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» на праві приватної власності належить недобудований житловий будинок 3% готовність, що розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Іртишська, будинок № 2, реєстраційний номер 30320756, номер запису №1286 в книзі № 3. Підставою виникнення права власності є рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.04.2010 у справі № 2а-6510/10/0570.

Рішенням Маріупольської міської ради від 18.10.2011 за № 6/12-1203 затверджено матеріали попереднього погодження місць розташування та дозволено розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,95 га для завершення будівництва житлового будинку та будівництва нового житла по вулиці Іртишській в Приморському районі міста Товариству з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010», .

Актом від 11.01.2012 винесено на місцевість та узгоджено межі охоронної зони інженерних комунікацій Комунального підприємства «Міське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на земельній ділянці Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» для завершення будівництва багатоквартирного жилого будинку та будівництва нового житла по вулиці Іртишській, 2 у Приморському районі міста Маріуполя.

02.12.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» та Колективним підприємством «Госпрозрахунковий земельно-кадастровий центр» укладено договір за № 601 на виконання робіт зі складанням проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в оренду терміном на 10 років.

За результатами виконання договору був складений проект землеустрою, а земельній ділянці 11.03.2012 присвоєний кадастровий номер :01:005:0799, про свідчить відповідна відмітка на титульному аркуші проекту землеустрою.

Рішенням Маріупольської міської ради від 24.04.2012 за № 6/18-1872 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано із земель житлової та громадської забудови в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,95 га (кадастровий номер :01:005:0799) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (завершення будівництва багатоквартирного житлового будинку та будівництво нового житла) по вулиці Іртишська, 2 у Приморському районі міста Маріуполя; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» укласти та зареєструвати, зокрема, договори оренди земельних ділянок, договір земельного сервітуту з Комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства».

На виконання вказаного рішення ради, 30.08.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» та Комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» був укладений договір про встановлення земельного сервітуту, який зареєстрований Управлінням Держкомзему в місті Маріуполі 30.08.2012 за № 01.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» листом від 13.08.2012 за № 11 зверталось до Виконавчого комітету Маріупольської ради щодо оформлення проекту договору оренди на земельну ділянку за адресою по вулиці Іртишській, 2 у Приморському районі міста Маріуполя.

Відділом регулювання земельних відносин на підставі рішення Маріупольської міської ради від 24.04.2012 за № 6/18-1872 був підготовлений проект договору оренди на земельну ділянку для будівництва багатоквартирного жилого будинку (завершення будівництва багатоквартирного жилого будинку та будівництва нового житла), який відповідним листом від 05.10.2012 за № 17-1373-02 виданий представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010».

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідний проект договору був належним чином підписаний директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» та повернутий супровідним листом від 02.08.2012 за № 9 для підписання представником Маріупольської міської рад, проте підписаний договір товариству виданий не був, а інформація про його підписання відсутня.

Відповідач заперечує факт отримання від позивача підписаного договору оренди.

В матеріалах справи наявні примірнику договору оренди земельної ділянки від 18.07.2012 та акту приймання-передачі земельної ділянки, які підписані з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» та скріплені його печаткою.

Головним управлінням містобудування і архітектури Маріупольської міської ради проведено закупівлю послуг з архітектурного проектування UА-2018-10-25-001821-c «Розробка детальних планів територій м. Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО». Виконавцем робіт є Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Цивільпроект», код ЄДРПОУ 3553867, результатом робіт є розроблені «Детальні плани територій м. Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул. Ялтинської Приморського району.

На сайті Маріупольської міської ради https://mariupolrada.gov.ua в розділі «Проекти рішень виконавчого комітету» розміщений проект рішення «Про затвердження проекту «Розробка детальних планів територій м. Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул. Ялтинської Приморського району» від 06.03.2019. Зазначений проект рішення був включений в порядок денний за номером 29 для розгляду на засіданні Виконавчого комітету Маріупольської міської ради 17.04.2019.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» зверталось до Маріупольського міського голови, Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Цивільпроект» з листами від 03.04.2019, в яких висловлено прохання скоригувати «Детальні плани територій м. Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» з урахуванням прав позивача на оформлення права земельної ділянки (кадастровий номер :01:005:0799) за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Іртишська, 2.

У листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» від 11.04.2019 до Маріупольського міського голови зазначено, що розробленим детальним планом здійснено розподіл земельної ділянки для розташування на ній приватних житлових будинків, на якій вже розташований належний Товариству з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» об`єкт нерухомого майна, право власності на який зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Наголошено, що прийняття рішення про затвердження зазначеного проекту порушить права Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010», як законного власника об`єкту нерухомості.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Цивільпроект» розроблена проектна документація «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» на замовлення Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради.

Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області прийнято рішення від 30.01.2020 № 31 «Про затвердження проекту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул.Ялтинської Приморського району», яке, на думку позивача, передбачає можливість відведення третім особам земельної ділянки під об`єктом незавершеного будівництва, який позивачу належить на законних підставах та розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Іртишська, будинок 2, на земельній ділянці площею 0,95 га (кадастровий номер :01:005:0799).

Так, рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 за № 31 «Про затвердження проекту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул.Ялтинської Приморського району», затверджено проект «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул.Ялтинської Приморського району» з основними техніко-економічними показниками:

- загальна площа території детального плану 4,5 га, в тому числі перший етап 3,5 га, другий етап 1,0 га;

- житлова забудова садибного типу 2,716 га (60,35%), в тому числі перший етап 2,123 га, другий етап 0,593 га;

- розподіл проектної території на 51 земельну ділянку, в тому числі перший етап земельні ділянки №№ 1-14, 19-37, 45-51 (40 ділянок), другий етап земельні ділянки №№ 15-18, 38-44 (11 ділянок) після рішення правових майнових відносин;

- земельні насадження загального користування 1,133га (25,18%), в тому числі перший етап 0,915 га, другий етап 0,218 га.

На думку позивача, дане рішення передбачає можливість відведення третім особам земельної ділянки під об`єктом незавершеного будівництва, який належить йому на законних підставах та розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Іртишська, будинок 2, а саме на земельній ділянці площею 0,95 га (кадастровий номер :01:005:0799), що й зумовило його звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI.

У частині першій статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- генеральний план населеного пункту містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (пункт 2);

- детальний план території містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території (пункт 3);

- містобудівна документація затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій (пункт 7);

- містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі містобудівні умови та обмеження) документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією (пункт 8).

Статтею 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування.

Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

За змістом статей 16, 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території.

Детальний план території визначає:

1) принципи планувально-просторової організації забудови;

2) червоні лінії та лінії регулювання забудови;

3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами і правилами;

4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території;

5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування;

6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови;

7) черговість та обсяги інженерної підготовки території;

8) систему інженерних мереж;

9) порядок організації транспортного і пішохідного руху;

10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі;

11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів.

Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території відповідною сільською, селищною, міською радою, крім випадків, передбачених цим Законом.

Механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях визначає Порядок розроблення містобудівної документації, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 № 290 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за № 1468/20206.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.3, 4.12 розділу ІV Порядку розроблення містобудівної документації рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є, при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Детальний план територія, яка розташована в межах населеного пункту, розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, а за відсутності затвердженого в установленому порядку плану зонування території відповідною сільською, селищною, міською радою протягом 30 днів з дня його подання.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території детальних планів територій.

До компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.03.2012 за № 107 затверджений ДБН Б.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території».

Згідно з пунктом 4.1 ДБН Б.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території» детальний план розробляється з метою:

- уточнення у більш крупному масштабі положень генерального плану населеного пункту, схеми планування території району;

- уточнення планувальної структури і функціонального призначення території, просторової композиції, параметрів забудови та ландшафтної організації частини території населеного пункту або території за його межами;

- визначення функціонального призначення та параметрів забудови окремої земельної ділянки за межами населеного пункту з метою розміщення об`єкта будівництва;

- формування принципів планувальної організації забудови;

- встановлення червоних ліній та ліній регулювання забудови;

- виявлення та уточнення територіальних ресурсів для всіх видів функціонального використання території;

- визначення всіх планувальних обмежень використання території згідно з державними будівельними нормами та санітарно-гігієнічними нормами;

- визначення параметрів забудови окремих земельних ділянок;

- уточнення містобудівних умов та обмежень згідно з планом зонування у разі його наявності;

- визначення містобудівних умов та обмежень у разі відсутності плану зонування;

- обґрунтування потреб формування нових земельних ділянок та визначення їх цільового призначення, зображення існуючих земельних ділянок та їх функціонального використання;

- визначення потреб у підприємствах та установах обслуговування, місць їх розташування;

- забезпечення комплексності забудови території;

- визначення доцільності, обсягів, послідовності реконструкції забудови;

- створення належних умов охорони і використання об`єктів культурної спадщини та об`єктів природно-заповідного фонду, інших об`єктів, що підлягають охороні відповідно до законодавства;

- визначення напрямів, черговості та обсягів подальшої діяльності щодо: попереднього проведення інженерної підготовки та інженерного забезпечення території; створення транспортної інфраструктури;

- організації транспортного і пішохідного руху, розміщення місць паркування транспортних засобів;

- охорони та поліпшення стану навколишнього середовища, забезпечення екологічної безпеки;

- комплексного благоустрою та озеленення; використання підземного простору тощо.

Детальний план розробляється:

- на структурно-планувальні елементи території населеного пункту, які мають цілісний планувальний характер, - на основі затвердженого генерального плану цього населеного пункту відповідно до чинного законодавства, плану зонування (за наявності) з використанням матеріалів містобудівного та земельного кадастрів;

- на окрему територію за межами населеного пункту з певним функціональним використанням (житлова, курортна, оздоровча, рекреаційна, дачна або садова, виробнича тощо) або кількох таких територій - на основі затвердженої містобудівної документації відповідно до чинного законодавства з використанням матеріалів містобудівного та земельного кадастрів;

- на земельну ділянку за межами населеного пункту для розміщення окремого об`єкта будівництва - на основі затвердженої містобудівної документації відповідно до чинного законодавства з використанням матеріалів містобудівного та земельного кадастрів (пункт 4.2 ДБН Б.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території»).

За змістом пункту 4.4 ДБН Б.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території» затверджений детальний план є основою для визначення вихідних даних для:

- розроблення проектів забудови територій мікрорайонів, кварталів, комплексів забудови, окремих земельних ділянок;

- відведення, вилучення земельних ділянок, встановлення та зміни їх цільового призначення, розміщення об`єктів будівництва, реконструкції забудови;

- визначення (уточнення) містобудівних умов та обмежень;

- проектування будинків і споруд різного призначення;

- проектування мереж і споруд інженерно-транспортної інфраструктури та інженерного забезпечення території;

- проведення гідравлічних розрахунків інженерних мереж;

- проведення містобудівних розрахунків у разі інвестиційних намірів щодо забудови або зміни допустимого виду використання об`єкта нерухомого майна;

- розроблення схеми санітарного очищення і прибирання територій;

- розроблення проектів земельних відводів окремих земельних ділянок;

- розроблення проектів землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб.

За наведених вище обставин, на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який є основою для визначення вихідних даних для подальшого відведення чи вилучення земельних ділянок.

Дослідженням проектної документації «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» встановлено, що метою і завданням роботи детального плану є визначення функціонального призначення та параметрів земельної ділянки в межах населеного пункту з метою розміщення житлової садибної забудови, уточнення планувальної структури та функціонального призначення території відповідно планувальних рішень генерального плану щодо розміщення кварталу садибної забудови, визначення всіх планувальних обмежень території згідно з державними будівельними та санітарно-гігієнічними умовами. Під проектування виділена територія площею 4,5 га в районі вулиці Ялтинській міста Маріуполя. Згідно Земельного кодексу України територія відноситься до категорії земель житлової і громадської забудови. Через виявлення власників фактичного нерухомого майна (фундаменти будівель) на території проектування Проектна документація (Детальний план території) відкоригована з визначенням двох етапів проектування і відведення земельних ділянок.

Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 за № 31 «Про затвердження проекту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул.Ялтинської Приморського району», затверджено проект «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул.Ялтинської Приморського району» з відповідними основними техніко-економічними показниками.

За своєю правовою природою рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 за № 31 є актом ненормативного характеру.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації позивача у справі.

Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною дев`ятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу управління повинен бути прийнятий в межах компетенції відповідного органу, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб, відповідати вимогам діючого законодавства і бути прийнятим у формі та в порядку, визначеному законом.

Місцеве самоврядування повинно здійснюватися відповідно до вимог Конституції України та законів України, має на меті вирішення питань місцевого значення, що є правом територіальної громади.

Таким чином, правові акти місцевого самоврядування не повинні суперечити Конституції і законам України

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» наголошує, що відведення згідно зі спірним рішенням третім особам земельної ділянки під об`єктом незавершеного будівництва, який позивачу належить на законних підставах, порушує права даного товариства, як власника вказаного об`єкта та особи, що має намір оформити право оренди на відповідну земельну ділянку.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» вважає порушеними свої цивільні (майнові) права як учасника господарських правовідносин із відповідачем, пов`язані з реалізацією права власності на об`єкт нерухомості, що свідчить про наявність спору про право та приватноправовий характер спірних відносин.

Відповідач повністю заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що проектною документацією не порушуються права позивача, а навпаки, дотримано права власників нерухомості та забезпечена можливість подальшого розгляду питання використання земельних ділянок. Вважає, що позивачем не доведено наявності порушеного права, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Разом з цим, право на звернення до господарського суду в установленому порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини перша, друга статті 4 Господарського процесуального кодексу України)

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц та від 04.06.2019 року у справі № 916/3156/17.

Суд також наголошує, що за змістом діючого законодавства та висновків Великої Палати Верховного Суду сформований стійкий принцип superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства.

За приписом частина другої статті 120 Земельного кодексу України визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду.

Таким чином, перехід права на земельну ділянку до набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37-38) тощо.

У пункті 5.5 постанови Верховного Суду від 29.10.2019 у справі № 921/99/18 зазначено, що відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України, статей 120, 125 Земельного кодексу України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма відповідними власності складовими володінням, користуванням, розпорядженням ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні.

Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відносини, пов`язані із набуттям, зміною, припиненням права власності та його захистом, зокрема, регулюються Цивільним і Господарським кодексами України.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знищення та зміни їх призначення.

Визначення належності об`єкта до нерухомого або рухомого майна має велике значення у відносинах, пов`язаних з виникненням, переходом та припиненням права власності на ці об`єкти.

Ознаками нерухомого майна є: 1) ці об`єкти розташовані на земельній ділянці та нерозривно пов`язані із землею, тобто вони не можуть існувати без землі; 2) переміщення зазначених об`єктів є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Вказані ознаки є основними, тому розглядати їх необхідно в сукупності. При цьому слід ураховувати нормативні акти (спеціальне законодавство), які визначають статус того чи іншого виду нерухомого майна.

Частина друга статті 321 Цивільного кодексу України передбачає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, останнє - характеризуватися доступністю для заінтересованих осіб, чіткістю, а наслідки його застосування мають бути передбачуваними.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах Рисовський проти України від 20.10.2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), Кривенький проти України від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Будь-яке втручання у право мирного володіння майном за Конвенцією повинне переслідувати законну мету. Захід, яким особу позбавляють права власності, має не лише ставити як за фактами, так і в принципі законну мету «в інтересах суспільства», а й забезпечувати при цьому належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленою метою.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як встановлено судом, на аркушах 7, 8 пояснювальної записки 29-11.18/МД-ПЗ «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» ДК 20000-6 зазначено, що під час проектування, в східній території виявлено три недобудованих житлові будинки і фундаменти під розміщення багатоквартирних житлових будинків.

Управління земельних відносин Маріупольської міської ради листом від 24.04.2019 за № 26.6.5/16932, адресованого на ім`я т.в.о. начальника Головного управління містобудування та архітектури міської ради було запропоновано відкоригувати Детальний план території, вилучивши території, на яких розташовані забудови, що на праві власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Капріорі».

Згідно листа Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради від 31.07.2019 за № 30.5-43927-03 на території проектування Проектна документація (Детальний план території) відкоригована з визначенням двох етапів проектування і відведення земельних ділянок.

При коригуванні Проектної документації (Детальний план території) визначено, що відведення земельних ділянок здійснюватиметься у два етапи, зокрема, у другий етап земельні ділянки № 15-18, 38-44, після врегулювання питань майнових відносин з власниками фундаментів під будівництво.

При дослідженні схеми інженерних мереж, споруд «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» встановлено, що на проектній території, а саме земельних ділянках № 38-44, розташований об`єкт незавершеного будівництва, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010».

На думку суду, включення до проекту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО», який затверджений рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 за № 31 земельних ділянок № 38-44, на яких розташований об`єкт незавершеного будівництва, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010», безумовно порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки передбачає розподіл ділянки, на який розташований об`єкт нерухомості позивача, хоча і на другому етапі.

Суд зауважує, що оскільки кожна зона має свої переважні та супутні види дозволеного використання, а також різні режими використання, то відповідно визначення для існуючих земельних ділянок нових зон та функціональних призначень безпосередньо впливає на права позивача та втручається у його право власності.

При прийнятті спірного рішення в частині відведення під час другого етапу земельних ділянок № 38-44, відповідач був обізнаний про наявність на зазначених земельних ділянках об`єкту незавершеного будівництва недобудованого житлового будинку, який на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010».

Саме по собі посилання відповідача на те, що питання відведення земельних ділянок № 38-44 буде вирішено лише після врегулювання питань майнових відносин з власниками фундаментів під будівництво, не приймається судом до уваги, оскільки не свідчать про законність прийнятого рішення, навпаки свідчить про твердий намір відповідача здійснити розподіл на власний розсуд, після завершення врегулювання майнових питань.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» з 29.04.2010 є власником об`єкту незавершеного будівництва недобудованого житлового будинку, готовністю 3 %, розташованого за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Іртишській, 2.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи від 23.10.2020 за № 22/20, копію якого надано позивачем до матеріалів справи, на земельній ділянці за адресою: місто Маріуполь, вулиця Іртишська, 2 знаходиться об`єкт нерухомості житловий будинок, недобудований житловий будинок 3 % готовності (палевий фундамент трьох секційного житлового будинку), який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010.

Підставою виникнення права власності є постанова Донецького окружного адміністративного суду від 14.04.2010 у справі № 2а-6510/10/0570.

Право власності на зазначений об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Після набуття права власності на вказаний об`єкт, Товариством з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» з метою можливості завершення його будівництва здійснено комплекс заходів, спрямованих на оформлення права землекористування.

На час розгляду справи запис про проведену державну реєстрацію права власності не скасовано, право власності та законність будівництва не оскаржені. Тому суд, в межах тих обставин, які існують на даний час виходить з того, що позивач є законним власником об`єкту нерухомості, розташованому на земельній ділянці за адресою: місто Маріуполь, вулиця Іртишська, 2, а тому будь-яке прийняте рішення щодо зазначеної земельної ділянки, на якій розташовано об`єкт незавершеного будівництва позивача, є порушенням прав його власника.

В контексті наведеного та правових позицій Великої Палата Верховного Суду щодо принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об`єктів нерухомості, суд дійшов висновку про виключне право власника (позивача) нерухомості на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована.

Оцінюючи наявні заперечення відповідача, суд вважає, що вони суперечать вищевказаним нормам права та не спростовують обставин, встановлених на підставі безпосередньо та всебічно досліджених доказів.

Наведене у сукупності свідчить про те, що пункт 1 Рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 №31 «Про затвердження проєкту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул.Ялтинської Приморського району» в частині другого етапу, шляхом включення для розподілу проектної території земельні ділянки № 38-44 (7 земельних ділянок), на яких розташований об`єкт незавершеного будівництва, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010», в тому числі щодо загальної площі території детального плану, житлової забудови садибного типу та земель загального користування, є незаконним та підлягає скасування.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у наведеній вище частині.

При цьому, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування інших пунктів спірного рішення не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не доведено факту порушення його законних прав та охоронюваних законом інтересів спірним рішенням у відповідній частині.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

У пункті 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз`яснено, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

З огляду на часткове задоволення позову із однієї заявленою позовною вимогою немайнового характеру, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розподіл судових витрат між сторонами порівну.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування Рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 №31 «Про затвердження проєкту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул. Ялтинської Приморського району» задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати пункт 1 Рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 30.01.2020 №31 «Про затвердження проєкту «Розробка детальних планів територій м.Маріуполя для відведення земельних ділянок учасникам АТО» в районі вул.Ялтинської Приморського району» в частині другого етапу, виключивши з розподілу проектної території земельні ділянки № 38-44 (7 земельних ділянок), на яких розташований об`єкт незавершеного будівництва, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010», в тому числі щодо загальної площі території детального плану, житлової забудови садибного типу та земель загального користування.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області (87501, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Мира, будинок 70; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» (04071, місто Київ, вулиця Хорива, будинок 7, квартира 12; ) 1 051,00 гривень судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

У судовому засіданні 18.01.2022 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.02.2022

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бригантина-2010» (04071, місто Київ, вулиця Хорива, будинок 7, квартира 12; )

Відповідач: Виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області (87501, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Мира, будинок 70; )

Третя особа-1: Головне управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради (87501, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 70; )

Третя особа-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Цивільпроект» (84313, Донецька область, місто Краматорськ, бульвар Машинобудівників, будинок 37, кімната 322; )

Третя особа-3: Товариство з обмеженою відповідальністю «Капріорі» (04071, місто Київ, вулиця Хорива, будинок 7, квартира 12; )

Головуючий суддя С.М. Фурсова

Суддя К.І. Аксьонова

Суддя П.В. Демідова