ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1114/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Дудар Є.В., довіреність від 19.11.2021;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК ГРАНД" (м.Вишгород Вишгородського району Київської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРЕЛ-ОЙЛ" (м.Житомир)

про стягнення 2588672,99грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК Гранд" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРЕЛ-ОЙЛ" 2575548,28грн попередньої оплати за непоставлений товар та 13124,71грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань в частині повернення коштів за оплачений, однак не поставлений товар (пальне), право вимоги за якими перейшло до позивача як нового кредитора від ТОВ спільне українсько-американське підприємство з іноземними інвестиціями "Копм`ютел-Україна" на підставі договору про відступлення права вимоги №20/08-27 від 27.08.2020.

Ухвалою господарського суду від 25.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.11.2021.

Ухвалами суду від 22.11.2021 та від 07.12.2021 підготовчі засідання відкладалися з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвалою від 07.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1114/21 до судового розгляду по суті на 15.02.2022.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, пояснень причин неявки суду не надав. При цьому суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.10.2021 відповідачем не отримана та повернута до суду без вручення відділенням поштового зв`язку з підстав закінчення терміну зберігання. В подальшому, ухвали суду від 22.11.2021, 07.12.2021 та 17.01.2022 направлялись за місцезнаходженням юридичної особи та за місцем проживання засновника ТОВ "ОРЕЛ-ОЙЛ", однак повернуті відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

З врахуванням викладеного суд зазначає, що згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також судом 20.01.2022 розміщено оголошення на веб-порталі судової влади (сайт Господарського суду Житомирської області) про розгляд справи № 906/1114/21 по суті.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідача належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Водночас слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 19.03.2020 по 06.05.2020 ТОВ СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-АМЕРИКАНСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ "КОПМП`ЮТЕЛ-УКРАЇНА" (первісний кредитор) перерахував на поточні рахунки ТОВ "ОРЕЛ-ОЙЛ" (відповідач) 2 575 548,28грн, з наступним призначенням платежу: "оплата за пальне згідно рахунку", "за паливо згідно рахунку", що підтверджується банківськими виписками (а.с.8-22).

Всупереч взятим на себе зобов`язанням відповідач поставку товару (пального) не здійснив, суму попередньої оплати у розмірі 2 575 548,28грн не повернув.

27.08.2020 між ТОВ СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-АМЕРИКАНСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ "КОПМП`ЮТЕЛ-УКРАЇНА" (первісний кредитор) та ТОВ "ТК ГРАНД" (новий кредитор, позивач) укладено договір про відступлення права вимоги №20/08-27 (а.с.23-24), відповідно до умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв, належне первісному кредитору право вимоги боргу від ТОВ "ОРЕЛ-ОЙЛ" у розмірі 2 575 548,28грн, які було сплачено первісним кредитором згідно наступних платіжних документів:

- 1883 від 19.03.2020 на суму 106 000,00грн;

- 1758 від 23.03.2020 на суму 144 00,00грн;

- 1757 від 23.03.2020 на суму 26 123,46грн;

- 1912 від 31.03.2020 на суму 100 000,00грн;

- 1913 від 31.03.2020 на суму 58 123,70грн;

- 1759 від 03.04.2020 на суму 136 183,50грн;

- 1760 від 13.04.2020 на суму 173 566,26грн;

- 1761 від 23.04.2020 на суму 113 426,16грн;

- 1762 від 23.04.2020 на суму 133 426,16грн;

- 1763 від 23.04.2020 на суму 103 415,04грн;

- 1764 від 23.04.2020 на суму 110 000,00грн;

- 1765 від 23.04.2020 на суму 110 000,00грн;

- 1766 від 23.04.2020 на суму 120 000,00грн;

- 1767 від 23.04.2020 на суму 120 000,00грн;

- 1774 від 30.04.2020 на суму 300 000,00грн;

- 1779 від 06.05.2020 на суму 18 764,40грн;

- 1780 від 06.05.2020 на суму 120 000,00грн;

- 1781 від 06.05.2020 на суму 120 000,00грн;

- 1782 від 06.05.2020 на суму 111 259,80грн;

- 1783 від 06.05.2020 на суму 120 000,00грн;

- 1784 від 06.05.2020 на суму 120 000,00грн;

- 1785 від 06.05.2020 на суму 111 259,80грн (п.1.1 договору від 27.08.2020).

Пунктом 1.2 договору від 27.08.2020 сторони узгодили, що новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли між первісним кредитором та боржником в частині права вимоги суми, що вказана у п.1.1 договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.

Перехід права вимоги боргу від первісного кредитора та отримання права вимоги у ТОВ "ОРЕЛ-ОЙЛ" до нового кредитора відбувається з моменту підписання акта приймання-передачі права вимоги (п.1.3 договору від 27.08.2020).

Згідно п.1.4 договору від 27.08.2020 за цим договором первісний кредитор передає а новий кредитор приймає також усі права вимоги, які прямо чи опосередковано випливають з права вимоги, що вказано у п.1.1 цього договору (в тому числі, але не виключно: неустойки, 3% річних, інфляційного збільшення суми боргу).

27.08.2020 між первісним кредитором та новим кредитором підписано акт прийому-передачі права вимоги та документів (а.с.25-26).

На виконання положень ст.516 ЦК України, новий кредитор направив відповідачу повідомлення за №21/06-30 від 30.06.2021 про заміну кредитора у зобов`язанні щодо права вимоги від ТОВ "ОРЕЛ-ОЙЛ" грошових коштів у розмірі 2 575 548,28грн та претензію-вимогу про сплату заборгованості (а.с.27-30).

Враховуючи, що відповідачем зобов`язання не виконані, новий кредитор звернувся до суду із вказаним позовом про повернення коштів за оплачений, однак не поставлений товар (пальне), право вимоги за якими перейшло до позивача як нового кредитора від ТОВ СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-АМЕРИКАНСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ "КОПМП`ЮТЕЛ-УКРАЇНА" на підставі договору про відступлення права вимоги №20/08-27 від 27.08.2020.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За приписом ст.181 ГК України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Беручи до уваги, що відповідач виставив первісному кредитору для оплати рахунки, а останній, в свою чергу, оплатив їх, суд дійшов висновку, що між СПІЛЬНИМ УКРАЇНСЬКО-АМЕРИКАНСЬКИМ ПІДПРИЄМСТВОМ З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ "КОПМП`ЮТЕЛ-УКРАЇНА" та ТОВ "ОРЕЛ-ОЙЛ" був укладений договір у спрощений спосіб.

На підставі вчиненого правочину між первісним кредитором та відповідачем виникли правовідносини, які за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, первісний кредитор здійснив відповідачу передплату у розмірі 2 575 548,28грн.

Таким чином у відповідача, внаслідок оплати первісним кредитором товару, виник кореспондуючий обов`язок поставити його.

Проте відповідач не здійснив поставку товару та не повернув первісному кредитору сплачені в якості попередньої оплати 2 575 548,28грн.

У подальшому, як уже зазначалось судом, між ТОВ СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-АМЕРИКАНСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ "КОПМП`ЮТЕЛ-УКРАЇНА" (первісний кредитор) та ТОВ "ТК ГРАНД" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги боргу у розмірі 2 575 548,28грн

Статтею 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст.513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Грошові зобов`язання передані за указаним договором про відступлення права вимоги витікають з неналежного виконання боржником зобов`язань за договором купівлі-продажу укладеним в спрощений спосіб у частині повернення попередньої оплати за непоставлений товар.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом враховується, що відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Цесія - це заміна особи у зобов`язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов`язання. Так, договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним так і оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги.

Нормами Цивільного кодексу України не встановлено заборони щодо оплатності договору цесії, сторони самі визначають оплатний він чи безоплатний. Якщо договір цесії є оплатним, то до нього застосовуються положення про договір купівлі-продажу а якщо - безоплатний, то - застосовуються положення про договір дарування.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про перехід права вимоги від ТОВ СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-АМЕРИКАНСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ "КОПМП`ЮТЕЛ-УКРАЇНА" до ТОВ "ТК ГРАНД" боргу у розмірі 2 575 548,28грн, які було сплачено первісним кредитором боржнику.

Суд приймає до уваги, що вищезазначений договір відступлення права вимоги №20/08-27 від 27.08.2020 є чинним, оскільки відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відтак, саме ТОВ "ТК ГРАНД" є належним позивачем за заявленими позовними вимогами.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ТОВ "ОРЕЛ-ОЙЛ" передав первісному кредитору товар, за який останнім було проведено попередню оплату, а також відсутні докази повернення суми попередньої оплати у розмірі 2 575 548,28грн.

Відповідач доказів поставки товару, повернення суми попередньої оплати, заперечень проти позову не надав, доводів позивача не спростував.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Нормою ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 575 548,28грн боргу є правомірними, такими, що підтверджуються належними доказами, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивач просить за порушення строків повернення коштів просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 13124,71грн, які нарахованої на період з 09.08.2021 по 09.10.2021.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи із положень ст.625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Судом враховано, що умовами договору про відступлення права вимоги від 27.08.2020 також передбачено, що новий кредитор приймає також усі права вимоги, які прямо чи опосередковано випливають з права вимоги, що вказано у п.1.1 цього договору (в тому числі, але не виключно: неустойки, 3% річних, інфляційного збільшення суми боргу).

Перевіривши за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" перерахунок 3% річних, суд встановив, що розрахунок є обґрунтованим та арифметично правильним.

Отже, вимога про стягнення з відповідача 13124,71грн 3% річних є такою, що заявлена відповідно до чинного законодавства України та підлягає задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, вимоги позивача підлягають задоволенню на суму 2 588 672,99грн, з яких: 2 575 548,28грн заборгованості та 13 124,71грн 3% річних.

Судовий збір, відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ТОВ "ТК ГРАНД" до ТОВ "ОРЕЛ-ОЙЛ" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРЕЛ-ОЙЛ" (вул.Мала Бердичівська, 25, оф.50, м.Житомир, 10014, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК ГРАНД" (проспект Мазепи, 8, м.Вишгород, Вишгородський район, Київська область, 07300, )

- 2 575 548,28грн заборгованості;

-13 124,71грн 3% річних;

- 38 830,09грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.

1 - у справу;

2- позивачу

та позивачу на ел.пошту @mail.gov.ua);

3 відповідачу (10014, м.Житомир, вул.Мала Бердичівська, 25, оф.50) (рек. з повід)