ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Харків Справа № 913/767/21

Провадження № 30/913/767/21

Господарський суд Луганської області у складі судді Голенко І.П., розглянувши матеріали позовної заяви № 193 від 13.10.2021

Товариства з обмеженою відповідальністю «САТЕЛЛИТ»,м. Київ

до відповідача - Фермерського господарства «Криничне», смт. Мілове Міловського району Луганської області

про стягнення штрафу в сумі 2 214 936 грн 00 коп.

Секретар судового засідання Ковальова І.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: адвокат Литвин А.Б. за довіреністю б/н від 29.01.2021;

від відповідача: адвокат Попов О.І. за довіреністю б/н від 17.11.2021.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «САТЕЛЛИТ» звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Фермерського господарства «Криничне» про стягнення штрафу в сумі 2 214 936 грн 00 коп. за договором поставки № Р90027 від 30.07.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договірних зобов`язань в частині поставки насіння соняшника.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021 справу передано на розгляд судді Голенко І.П.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.10.2021 справу № 913/767/21 призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 16.11.2021 о 10 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 16.11.2021підготовче засідання відкладено на 07.12.2021 об 11 год. 25 хв.

Ухвалою суду від 07.12.2021 продовжено строк проведення підготовчого засідання на тридцять днів - до 20.01.2022, підготовче засідання відкладено на 11.01.2022 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 11.01.2022 підготовче засідання закрито, розгляд справи по суті призначено на 19.01.2022 об 11 год. 00 хв.

19.01.2022 у судовому засіданні під час розгляду справи по суті було оголошено перерву до 02.02.2022 до 11 год. 00 хв.

02.02.2022 у судовому засіданні було повторно оголошено перерву до 09.02.2022 до 11 год. 40 хв.

Після перерви у судовому засіданні 09.02.2022 прийняли участь представник позивача - адвокат Литвин А.Б., представник відповідача - адвокат Попов О.І.

03.12.2021 до суду від представника відповідача - адвоката Попова О.І., надійшов відзив № 402 від 02.12.2021 на позовну заяву, яким проти позову заперечує та вказує, що ФГ «Криничне», як сільгоспвиробником, було вжито всіх залежних від нього заходів, спрямованих на засівання майбутнього врожаю соняшника та його виробництво в агросезоні2020 року.Разом із тим, в період визрівання та збору власного врожаю сільськогосподарських культур за відсутності вини та протиправної поведінки відповідача сталася низка непередбачуваних негативний подій, які вплинули на об`єктивну неможливість останнього належним чином виконати свої зобов`язання за договором поставки № Р90027 від 30.07.2020, зокрема, на врожай сільськогосподарських культур 2020 року та сільськогосподарську техніку накладено арешти, накладено заборону на вчинення будь-яких дій з проходу, проїзду техніки та транспортних засобів і збирання врожаю на земельних ділянках. Відповідач повідомив позивача про негативні подій шляхом направлення листів № 356 від 22.09.2020 та № 387 від 15.10.2020. В подальшому, не зважаючи на скасування арешту на врожай, надання доступу до земельних ділянок вже не мало жодного значення, оскільки станом на липень 2021 року весь врожай соняшника 2020 року було втрачено.Сертифікатом Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 3100-21-0937 від 30.11.2021 засвідчено наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання ФГ «Криничне» зобов`язань перед ТОВ «САТЕЛЛИТ» за договором поставки № Р90027 від 30.07.2020.

Крім того, окремою причиною втрати великої частини врожаю соняшника у 2020 році стала повітряно-грунтова посуха, яка мала місце на території Луганської області та суттєво вплинула на якісні та кількісні показники зібраного врожаю. Весь зібраний врожай в обсязі 1256,98 т. було поставлено позивачу в рамках виконання іншого договору поставки № Р90028 від 30.07.2020. Разом з тим, обсяг зібраного врожаю є істотно меншим, ніж був запланований.

15.12.2021 до суду від представника позивача - адвоката Литвина А.Б., надійшла відповідь на відзив, якою заперечує проти наведених відповідачем доводів у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що відповідачем у відзиві підтверджено факт нездійснення поставки обсягом 1000 тон насіння соняшника врожаю 2020 року. Надані відповідачем докази є неналежними та недопустимими, адже вони не встановлюють жодних обставин, які входять до предмета доказування у даній справі. Деякі надані відповідачем документи, зокрема, документи підписані між філіями ДП «Конярство України» та ФГ «Криничне», викликають сумнів в їх достовірності та відповідності оригіналам.

Посилання відповідача на часткове виконання іншого договору № Р90028, який укладено також з позивачем, не має жодного відношення та значення для оцінки невиконання відповідачем зобов`язань за договором № Р90027.

Щодо тверджень відповідача про неможливість виконати зобов`язання за спірним договором через невиконання зобов`язань його контрагентом - ДП «Конярство України» позивач заперечив з посиланням на ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, ст. 617 Цивільного кодексу України, п. 3.2 Регламенту засвідчення ТПП України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин, затвердженого Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), та зазначив, що це не повинно бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за договором.

Кримінальне провадження за № 0000226, на підставі якого накладались арешти на майно ДП «Конярство України» було порушено 03.07.2020 - до укладання спірного договору. У той же час у п. 13.1.2 договору відповідач підтвердив і гарантував, що на момент підписання договору відносно нього та /або посадових осіб постачальника відсутні відкриті кримінальні провадження та/або вироки суду, які набрали законної сили, щодо вчинення злочинів у сфері господарської діяльності.

ФГ «Криничне» не виконало та порушило пункти 9.2, 9.3 договору в частині письмового повідомлення про настання форс-мажорних обставин, а долучені до відзиву листи, якими нібито повідомлявся позивач про форс-мажор, відповідачем не направлялись та не отримувались позивачем.

Наданий відповідачем висновок експертів ННЦ «ІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» № 21289/51 від 04.02.2021 не має значення з огляду на предмет доказування в контексті даної справи, оскільки він містить лише дані про врожайність соняшнику на полях ДП «Конярство України» та його вартість.

Сертифікат ТПП України від 30.11.2021 № 3100-21-0937 про форс-мажорні обставини є неналежним та недостовірним доказом по справі, не підтверджує наявність обставин форс-мажору, оскільки не містить жодних даних щодо докладання відповідачем всіх необхідних зусиль по зведенню до мінімуму всіх можливих несприятливих наслідків обставин, про які вказано в сертифікаті та доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями державних органів та невиконанням зобов`язань з поставки за договором, а не з вирощування та збору врожаю.

Відповідач не доклав жодних зусиль по зведенню до мінімуму всіх можливих несприятливих наслідків погодних умов. Низька врожайність насіння соняшника у відповідача в 2020 році є виною підприємства. Відповідач не вжив жодних заходів для придбання товару у третіх осіб з метою належного виконання зобов`язань перед позивачем. Між неможливістю належного виконання зобов`язань за договором та погодними умовами відсутні чіткий причинно-наслідковий зв`язок.

Акти обстеження земельних ділянок, надані відповідачем, мають ознаки недостовірного доказу, оскільки вони складені особами, які не володіють спеціальними знаннями та не мають інструментів щодо визначення стану рослин, проведення обмірів, встановлення недобору опадів рослинами та інше. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2285 від 24.09.2015 та наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 371 від 24.09.2015 затверджено Інструкцію щодо заповнення акту огляду посіві соняшнику для страхування майбутнього врожаю соняшнику з державною підтримкою від сільськогосподарських ризиків на весь період вирощування, та форму Акту. Надані відповідачем акти обстеження земельних ділянок сільськогосподарського призначення не відповідають ані формі, ані змісту Акту огляду посіві соняшнику за Інструкцією.

Також у відповіді на відзив позивач зазначає орієнтований розрахунок судових витрат на правничу допомогу в сумі 3100 євро, що в перерахунку на гривню складає 96 100,00 грн.

05.01.2022 до суду від відповідача надійшли заперечення № 421 від 28.12.2021 на відповідь на відзив, у яких просить у задоволенні позову відмовити повністю та зазначає, що сторонами у договорі узгоджено те, що насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року має бути вирощено та поставлено ФГ «Криничне», а не іншим сільгоспвиробником. Узгодження сторонами у договорі умов «першої поставки» унеможливлювало поставку товару іншим шляхом, аніж через його виробництво (вирощування) відповідачем, зокрема, через купівлю-продаж готового насіння соняшнику у третіх осіб з подальшим перепостачанням позивачу. Сільськогосподарський товаровиробник самостійно (безпосередньо) здійснює таку діяльність, отримана в її результаті продукція є сільгосппродукцією власного виробництва такого підприємства, яка постачається підприємством виробником вперше на ринку. Тому умова «першої поставки» передбачає постачання виключно власно виробленої продукції.

Втрата врожаю соняшника 2020 року, яке находилося на полях філій «Стрілецький кінний завод № 60», «Лимарівський кінний завод № 61», ДП «Конярство України», арешт сільгосптехніки, заборона доступу до земельних ділянок, було спричинено не діями контрагента - ДП «Конярство України», а діями державних органів. Саме дія державних органів, а не ДП «Конярство України» була предметом розгляду й оцінки при вирішенні питання про засвідчення форс-мажорних обставин ТПП України, що й було відображено у відповідному Сертифікаті № 3100-21-0937.

Про обставини досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000226, так само як і щодо арешту врожаю та сільгосптехніки, обмеження доступу до земельних ділянок відповідачу стало відомо лише у вересні 2020 року, коли почалися вживатися заходи щодо збору врожаю.

Змістом численних ухвал, які були додані до відзиву на позовну заяву, доводиться, що відповідачем вживалися всі залежні від нього та передбачені законодавством заходи, спрямовані на протидію протиправним діям з боку державних органів - все за для того, щоб отримати доступ до земель та зібрати врожай соняшника.

Відповідач повідомляв позивача про настання обставин непереборної сили, зокрема, про накладення арешту та низької врожайності соняшника, спричиненої складними погодними умовами, відсутністю можливості збору врожаю, остаточні обсяги зібраного врожаю, в порядку та строки, передбачені договором. Відповідні листи були направлені позивачу простою кореспонденцією та додатково на електронну адресу.

Надані позивачем листи Українського гідрометеорологічного центру та Державної служби статистики України не спростовують факту наявності складних погодних умов на території Луганської області та відсутності їх впливу на недобір врожаю соняшника відповідачем.

Стосовно врожаю насіннєвого соняшника, який був зібраний відповідачем в обсязі 319,81 т. слід зазначити, що цей врожай не міг бути поставлений позивачу за спірним договором, оскільки його предметом був врожай товарного соняшнику.

Посилання позивача на невідповідність актів обстеження земельних ділянок вимогам та формі змісту Акту огляду посіві соняшника, затвердженому розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2285 від 24.09.2015 та наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 371 від 24.09.2015, є безпідставними, оскільки вони поширюються виключно на правовідносини, які виникають у сфері страхування майбутнього врожаю соняшника. Надані відповідачем акти обстеження земельних ділянок пов`язані із візуальним оглядом посівів для встановлення впливу погодних умов на стан рослин.

Стосовно доводів позивача, що низка доказів, наданих відповідачем, викликають сумнів в їх достовірності та відповідності оригіналам, зокрема, договори та документи, підписані між філіями ДП «Конярство України» та ФГ «Криничне», відповідач зазначає, що відповідь на відзив не містить конкретних доказів, в чому полягають такі сумніви.

18.01.2022 до суду від представника позивача надійшло клопотання про вирішення питання щодо витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та стягнення з відповідача 86 088 грн 16 коп. До клопотання долучені відповідні докази.

01.02.2022 до суду від представника позивача надійшли пояснення, у яких зазначає, що предметом розгляду у даній справі є стягнення штрафних санкцій за нездійснення поставки насіння соняшника, а не за неналежне виконання обов`язку щодо вирощування товару чи закупівлю у третьої особи. Сертифікат ТПП від 30.11.2021 № 3100-21-0937 про форс-мажорні обставини був виданий на підставі недостовірної інформації, наданої відповідачем, а саме: договору купівлі-продажу незавершеного виробництва № 12 від 31.03.2020 між філією «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України» та ФГ «Криничне» та договору купівлі-продажу незавершеного будівництва № 14 від 29.04.2020 між філією «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України» та ФГ «Криничне», які були розірвані між ДП «Конярство України» та ФГ «Криничне» на підставі договору від 27.05.2021, що підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 15.11.2021 у справі № 922/4128/20. Відповідач не повідомляв позивача про настання обставин форс-мажору в порядку, передбаченому договором, а скріншоти, надані відповідачем на підтвердження направлення відповідних листів, є неналежними та недопустимими доказами в розумінні ст. 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги».З зібраного врожаю насіння 1749,5 т відповідач жодної тонни насіння соняшника не поставив на виконання спірного договору, а виконання зобов`язань поставки за іншими договорами не є предметом спору по цій справі та не виправдовує невиконання зобов`язань, які є предметом розгляду у цій справі. Стосовно посилання відповідача на неможливість поставити 319,81 т насіннєвого соняшника, через те, що договором передбачена поставка іншого насіння, зазначає, що позивачем його поставка не пропонувалася. Акти обстеження земельних ділянок від 10.09.2020 та 14.09.2020є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами, оскільки на їх підставі неможливо встановити обставини, які входять до предмета доказування: в якому стані перебував врожай соняшника, об`єктивні показники такого стану, об`єктивний зв`язок між умовами в яких ріс соняшник (шкідники, кількість бур`яну) та їх наслідками для врожайності соняшника. Ці акти є актами обстеження земельних ділянок, а не посівів соняшника, вони складені виключно працівниками відповідача, які могли бути зацікавлені в уникненні штрафних санкцій і не мають відповідної освіти, представник органів місцевого самоврядування не мав повноважень на їх підписання. Відповідне оцінювання мало проводитись аудитором.

07.02.2022 до суду від відповідача надійшли пояснення № 22 від 04.02.2022, у яких повідомив про відмінності договорів поставки № Р90028 та № Р90027 від 30.07.2020.

09.02.2022 усно заперечив представник позивача проти обставин, викладених у поясненні.

Розглянувши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини.

31.03.2020 між Філією «Стрілецький кінний завод № 60» Державного підприємства «Конярство України» (замовник) та ФГ «Криничне» (виконавець) укладено договір про виконання сільськогосподарських робіт № 10, за умовами якого виконавець зобов`язується на свій ризик та власними силами, власною сільськогосподарською технікою,засобами та матеріалами у суровій відповідності до агротехнічних вимог надати замовнику послуги з виконання сільськогосподарських механізованих польових робіт у 2020 році на земельних площах Філії «Стрілецький кінний завод № 60» Державного підприємства «Конярство України», а замовник зобов`язується прийняти фактично надані послуги та сплатити їх вартість на умовах, визначених даним договором (а.с. 62-67, т. 1);

Між цими сторонами підписано Специфікації №№ 1-3 до договору (а. с. 65-67, т. 1).

31.03.2020 між зазначеними особами укладено договір застави № 11, відповідно до якого сторони домовилися про виникнення застави, якою забезпечується вимога заставодержателя (ФГ «Криничне»), що випливає з будь-яких господарських договорів укладених протягом 2020 року (про виконання сільськогосподарських робіт), додатків, видаткових накладних, специфікацій до даних договорів, згідно яких заставодавець (Філія «Стрілецький кінний завод № 60») у строк до 30.11.2020 року зобов`язується сплатити заставодержателю грошову суму за зобов`язаннями, згідно договорів зазначених в п. 1.1. даного договору.

Для забезпечення належного виконання зобов`язань за вищевказаними договорами заставодавець передає заставодержателю в заставу майбутній врожай сільськогосподарських культур (соняшника), що будуть повністю вирощені із завершенням технологічного циклу в 2020 році на земельних ділянках, що знаходяться на території Міловського району.

Відповідно до п. 2.1 договору заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем зобов`язань за договорами поставки (п. 1.1) одержати задоволення з вартості предмету застави переважно перед іншими кредиторами.

31.03.2020 між Філією «Стрілецький кінний завод № 60» Державного підприємства «Конярство України» (продавець) та ФГ «Криничне» (покупець) укладено договір купівлі-продажу незавершеного виробництва № 12, за умовами якого Філія «Стрілецький кінний завод № 60» Державного підприємства «Конярство України» зобов`язується передати у власність ФГ «Криничне» майбутній врожай сільськогосподарських культур 2020 року, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

До зазначено договору підписана Специфікація до договору та акт № 1 приймання-передачі від 01.06.2020(а.с. 71-74, т. 1).

29.04.2020 між Філією «Лимарівський кінний завод № 61» Державного підприємства «Конярство України»(замовник) та ФГ «Криничне» (виконавець) укладено договір про виконання сільськогосподарських робіт № 12, за умовами якого виконавець зобов`язується на свій ризик та власними силами, власною сільськогосподарською технікою, засобами та матеріалами у суровій відповідності до агротехнічних вимог надати замовнику послуги з виконання сільськогосподарських механізованих польових робіт у 2020 році на земельних площах Філії «Лимарівський кінний завод № 61» Державного підприємства «Конярство України», а замовник зобов`язується прийняти фактично надані послуги та сплатити їх вартість на умовах, визначених даним договором (а.с. 75-79, т. 1).

Між цими сторонами підписано Специфікації №№ 1-3 до договору (а. с. 76-79, т.1).

29.04.2020 між зазначеними особами укладено договір застави № 13, відповідно до якого сторони домовилися про виникнення застави, якою забезпечується вимога заставодержателя (ФГ «Криничне»), що випливає з будь-яких господарських договорів укладених протягом 2020 року (про виконання сільськогосподарських робіт), додатків, видаткових накладних, специфікацій до даних договорів, згідно яких заставодавець (Філія «Лимарівський кінний завод № 61») у строк до 30.11.2020 року зобов`язується сплатити заставодержателю грошову суму за зобов`язаннями, згідно договорів зазначених в п. 1.1. даного договору.

Для забезпечення належного виконання зобов`язань за вищевказаними договорами заставодавець передає заставодержателю в заставу майбутній врожай сільськогосподарських культур (соняшника), що будуть повністю вирощені із завершенням технологічного циклу в 2020 році на земельних ділянках, що знаходяться на території Біловодського району.

Відповідно до п. 2.1 договору заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем зобов`язань за договорами поставки (п. 1.1) одержати задоволення з вартості предмету застави переважно перед іншими кредиторами (а.с. 81-82, т. 1).

29.04.2020 між Філією «Лимарівський кінний завод № 61» Державного підприємства «Конярство України» (продавець) та ФГ «Криничне» (покупець) укладено договір купівлі-продажу незавершеного виробництва № 14, за умовами якого Філія «Лимарівський кінний завод № 61» Державного підприємства «Конярство України» зобов`язується передати у власність ФГ «Криничне» майбутній врожай сільськогосподарських культур 2020 року, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

До зазначено договору підписана Специфікація до договору та акт № 1 приймання-передачі від 02.06.2020 (а. с. 87-88, т. 1).

Згідно Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року від 29.05.2020 (форма № 4-сг) відповідачем було засіяно 1156,89 га під виробництво культури соняшника, з яких 807,468 га - товарний соняшник та 349,422 га насіннєвий соняшник на земельних ділянках, що перебувають у користуванні (а. с. 60, т. 1).

30.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сателлит» (далі - позивач, покупець) та Фермерським господарством «Криничне» (далі - відповідач, постачальник) укладено договір поставки № P90027, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року на умовах DAP (Доставлено до місця призначення) Товариство з обмеженою відповідальністю «Сателлит» Донецька область, м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 76), згідно до Інкотермс 2010 (а.с. 8-12, т. 1).

Відповідно до п. 2.1 договору загальна кількість товару в заліковій вазі становить 1 000,000 тон +/- 5% за вибором покупця.

Згідно з п. 3.1 договору ціна товару згідно даного договору становить 9 228,90 грн. без ПДВ за 1 тонну, крім того ПДВ 20% - 1 845,78 грн., що еквівалентно 399,95 доларів США за 1 тонну, згідно курсу НБУ на момент укладання договору 27,6867 грн. за дол. США.

Загальна вартість товару, що постачається, на дату укладання договору становить 11 074 680,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1 845 780,00 грн. з урахуванням п. 2.1 цього договору, що складає еквівалент у сумі 399 952,33 доларів США +/- 5% згідно курсу НБУ на момент укладання договору (п. 3.4 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями автомобільним транспортом у строк з 1 вересня 2020 року до 15 жовтня 2020 року в суворій відповідності до номера договору, наданого покупцем. Датою поставки та відвантаження товару є дата передачі товару покупцю у місці призначення, вказаному у п. 1.1 даного договору.

Згідно з п. 8.2 договору в разі, якщо поставка товару покупцеві була здійснена пізніше строків, вказаних в пп. 4.1 п. 4 цього договору, або товар поставлений в обсязі іншому від передбаченому п. 2.1 договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого/непоставленого товару. В разі, якщо прострочення поставки перевищує 6 календарних днів, покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання цього договору, при цьому постачальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що жодна із сторін не відповідає за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у разі настання таких подій як повінь, пожежа, землетрус чи інших стихійних лих, а також воєнних дій, заколотів, державних заборонних актів чи інших обставин, якщо ці обставини настали після підписання сторонами даного договору і не залежать від їх волі. Якщо яка-небудь із обставин форс-мажору перешкоджає виконанню однією із сторін своїх зобов`язань в період дії договору, то даний договір може бути продовжений на строк протягом якого діяла така обставина.

Сторона, для якої виконання зобов`язань згідного договору стало неможливим внаслідок настання обставин форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше ніж через 10 днів після початку їх виникнення, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин (п. 9.2 договору).

Відповідно до п. 9.3 договору інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою Палатою України. Відсутність письмового повідомлення, а також несвоєчасне сповіщення про настання обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань за договором.

Згідно з п. 9.4 договору сторони зобов`язуються докласти всі необхідні зусилля по зведенню до мінімуму всіх можливих несприятливих наслідків обставин форс-мажору. Якщо обставини форс-мажору перешкоджають виконанню якоюсь із сторін її зобов`язань згідного договору протягом ніж 15 днів, то даний договір може бути розірваний за вимогою однієї із сторін без відшкодування збитків іншій стороні.

Пунктами 13.1.1, 13.1.4, 13.1.6 договору передбачено, підписанням даного договору постачальник підтверджує і гарантує:

- що на момент підписання цього договору він є сільськогосподарським підприємством і безпосереднім виробником товару, який постачається вперше;

- у постачальника наявні відповідні необхідні ресурси (виробничі потужності, основні засоби, матеріальні і фінансові ресурси, наявність необхідної кількості працюючих з відповідними фаховими знаннями тощо) для досягнення результатів підприємницької діяльності та, відповідно, виконання умов договору/договорів, укладеного/укладених з ТОВ «Сателлит»;

- на момент підписання цього договору постачальник є належним власником товару, що постачається, і що на товар чи його частину відсутні вимоги з боку третіх осіб.

Відповідно до п. 13.4 договору цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, визначених даним договором. Це договір, додатки, додаткові угоди доданого договору, а також будь-які пов`язані з його виконанням документи (довіреності, акти, розрахункові документи тощо) мають бути завірені печатками кожної зі сторін.

Постачальник підтверджує, що він є безпосереднім сільськогосподарським виробником товару, що поставляється вперше, та є платником єдиного податку, гр. IV в розумінні п. 291.4 Податкового кодексу України, та є платником ПДВ (п. 13.8 договору).

Розділ 14 договору містить реквізити сторін, зокрема, і офіційну електронну адресу позивача .

Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками без жодних застережень та зауважень.

11.08.2020 на підставі ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 428/6444/20 накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000226 на врожай сільськогосподарських культур 2020 року на земельних ділянках, які перебувають у користуванні філій ДП «Конярство України», зокрема, на території земельних ділянок філії «Лимарівський кінний завод № 61» та філії «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України» (а.с. 89, т. 1).

На підставі наказу відповідача № 4/1 від 08.09.2020 було проведено обстеження земельних ділянок та встановлено, що стан посівів соняшника незадовільний, засушливі погодні умови вплинули на формування маленької шляпки, насіння щуплого з невеликою натурою, що може призвести до зниження врожайності соняшника, що підтверджується актами обстеження земельної ділянки №№ 1-М, 2-М, 3-М, 5-М, 6-М, 7-М, 1-З, 2-З, 3-З, 4-З, 5-З, 1-С від 10.09.2020 та №№ 1-В, 2-В, 3-В, 4-В від 14.09.2020 (а.с. 231-247, т. 1).

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2020 у справі № 759/15457/20 накладено арешт у кримінальному провадженні № 0001014 на земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні, володіння ДП «Конярство України», відокремлених підрозділах - філій, на яких знаходиться врожай сільськогосподарських культур 2020 року, в тому числі на території земельних ділянок філії «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України» та філії «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України» (а.с. 100-109, т. 1).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 21.09.2020 у справі № 428/6599/20 ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.08.2020 скасовано, у задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором прокуратури Луганської області, про накладення арешту на належне ФГ «Криничне» майно, а саме комбайн зернозбиральний «NewHolland» номерний знак 15538ВВ - відмовлено (а.с. 111-113, т. 1).

09.10.2020 ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 428/8081/20 було відмовлено представнику ФГ «Криничне» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000226 щодо врожаю сільськогосподарських культур 2020 року (а. с. 115-119, т. 1).

23.10.2020 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/45201/20-к скасовано арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.08.2020, на врожай сільськогосподарських культур 2020 року, що знаходяться на земельних ділянках, які перебувають у користуванні філій ДП «Конярство України», зокрема, на врожай, що знаходиться на території земельних ділянок філії «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України», який є власністю ФГ «Криничне» (а.с. 124, т. 1).

30.10.2020 ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/47116/20-к та у справі № 757/47119/20-к накладено арешти у кримінальних провадженнях № 0001014, № 0000226 на земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні ДП «Конярство України», відокремлених підрозділах - філій, на яких знаходиться врожай сільськогосподарських культур 2020 року, зокрема, на земельні ділянки філії «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України» та «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України» (а.с. 128-136, т. 1).

02.11.2020 ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/21682/15 (910/16691/20), залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021, забезпечено позов шляхом заборони до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі будь-яким особам, окрім ДП «Конярство України», вчиняти дії з проходу, проїзду техніки та транспортних засобів і збирання врожаю на земельних ділянках філій «Лимарівський кінний завод № 61» та «Стрілецький кінний завод № 60».

Зазначені судові рішення були скасовані постановою Верховного Суду від 20.07.2021 та відмовлено у задоволенні заяви ДП «Конярство України» про застосування заходів забезпечення позову(а. с. 186-192, 196-200, т. 1).

Ухвалою слідчого судді Міловського районного суду Луганської області від 16.11.2020 у справі № 418/3554/20 повернуто Батирсултанову М.Д. вилучений під час огляду місця події від 11.10.2020 комбайн марки «JohnDeere-95500» з жниваркою, призначеною для збирання насіння соняшника (а.с. 121-123, т. 1).

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2020 у справі № 759/19782/20 скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 30.10.2020 у справі № 757/47119/20 у кримінальному провадженні № 0000226, на земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні, володінні ДП «Конярство України», відокремлених підрозділах, зокрема, філій «Лимарівський кінний завод № 61», «Стрілецький кінний завод № 60»(а.с. 144-151, т. 1).

Під час проведення головою ФГ «Криничне» та членами комісії обстеження незавершеного виробництва соняшника на земельних ділянках, які знаходяться в користуванні філії «Стрілецький кінний завод № 60» ДП «Конярство України», встановлено, що врожай не зібрано, про що складені Акти №№ 1, 2, 3, 6, 7, 8, 22 від 19.11.2020, №№ 9, 10, 24 від 20.11.2020, №№ 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23 від 21.11.2020 (а.с. 166-183, т. 1).

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2020 у справі № 759/20451/20 у межах кримінального провадження № 0000226, скасовано арешт, накладений на комбайни, спеціальний вантажний тягач, камазза результатами розгляду клопотання представника ФГ «Криничне» (а.с. 140-141, т. 1).

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2020 у справі № 759/21167/20 скаргу представника ФГ «Криничне» на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягала у неповерненні тимчасового вилученого майна, задоволено; зобов`язано уповноважених осіб у межах кримінального провадження № 0000226 повернути власнику мтимчасово вилучене майно (сільськогосподарську техніку), арешт якого скасований ухвалою від 25.11.2020 (а.с. 142, т. 1).

Сертифікатом № 3100-21-0937 від 30.11.2021 Торгово-промислової палати України засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): акти та дії державних органів, зокрема, накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур, заборона вчиняти дії з проходу, проїзду техніки та транспортних засобів і збирання врожаю. Ці обставини унеможливили виконання зобов`язань відповідачем у строк з 01.09.2020 року по 15.10.2020визначений договором поставки № P90027 від 30.07.2020, що був укладений з ТОВ «САТЕЛЛИТ»; період дії форс-мажорних обставин визначено: дата настання - 11.08.2020, дата закінчення - 20.07.2021 (а. с. 1-2, т. 2).

Крім того, згідно довідки Луганського обласного центру з гідрометеорології від 08.11.2021 № 9911-1-1331/9911 032 поблизу населених пунктів с. НоволимарівкаСтаробільського району та усього Міловського району Луганської області в середині липня й майже до кінця жовтня тривав бездощовий період, опади, які випали, були неефективними та не впливали на покращення стан рослин. Почалася повітряна та грунтова посуха. На кінець цвітіння соняшника в більшості районів Луганської області метровий шар грунту був сухий зовсім. Опади протягом місяця носили локальний характер. Впродовж серпня переважав підвищений фон температури з короткими періодами похолодання, ефективних опадів не було. Вересень був найбільш посушливим за всі роки спостережень, опадів впродовж місяця не було. Умови, які склалися в період цвітіння соняшника (липень-серпень) були несприятливі для формування врожаю соняшника в 2020 році в Міловському районі через тривалу посуху. Гідротермічний коефіцієнт за вегетаційний період в більшості відповідав критерію «надзвичайно посушливий». Також спостерігався тривалий період з температурою повітря вище +300С, що могло спричинити неповне запилення насіння соняшника, а низька вологість повітря, суховійні явища та жорсткий дефіцит ґрунтової вологи у період наливу насіння могли призвести до критичного зменшення врожаю та знизити технічні характеристики насіння (а. с. 230, т. 1).

ФГ «Криничне`здійснювало листування з Луганською обласною прокуратурою щодо припинення незаконних дій невстановлених осіб та працівників поліції Луганської області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000226 від 03.07.2020, з Національною поліцією України щодо повернення арештованого майна (техніки) після скасування арешту та щодо отримання дозволу зібрати врожай та з Міловським ВП ГУНП в Луганській області щодо подання та прийняття заяви ФГ «Криничне» про вчинення кримінального правопорушення (а. с. 125, 143, 152, 159-165, т. 1).

22.09.2020 відповідач надіслав позивачулист-повідомлення № 356про неможливість відвантажити кількість продукції, яка передбачена договором, у зв`язку з виникненням непередбачуваних обставин, зокрема порушення кримінальних проваджень, в межах яких накладено арешт на врожай сільськогосподарських культур 2020 року на земельних ділянках, які знаходяться в користуванні філій ДП «Конярство України», відсутністю опадів, а також судові процеси щодо скасування накладеного арешту тощо (а. с. 248, т. 1).

22.10.2020 позивач надіслав відповідачу претензію № 22102020.26/010 з вимогою у семиденний строк з моменту отримання цієї претензії сплатити суму штрафу у розмірі 30% від вартості непоставленого товару, що складає 3 322 404 грн 00 коп., та повідомити про намір виконання договору, а також надіслав повідомлення № 22102020.27/010 про відмову від виконання договору в односторонньому порядку (а. с. 13-17, т. 1).

Претензія залишена відповідачем без відповіді та без виконання.

Господарським судом Харківської області розглядалася справа № 922/4128/20 за позовом ТОВ «Айдар-Насіння» до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІБРОВА" (1-й відповідач);Фермерського господарства "МАКСАГРО" (2-й відповідач) та Фермерського господарства "КРИНИЧНЕ" (3-й відповідач) про зобов`язання останніх передати ТОВ «Айдар-Насіння» зерно пшениці, зерно кукурудзи, насіння соняшнику, що знаходиться на зберіганні, втому числі, але не виключно, товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛДЕН АГРО" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Сватове-Агро", та у будь-якому іншому місці зберігання, в натурі у кількості, якості та на умовах згідно Договору поставки врожаю 2020 року № 19/06/2020 від 19.06.2020, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "АЙДАР-НАСІННЯ", товариством з обмеженою відповідальністю "ДІБРОВА", Фермерським господарством "Максагро" та Фермерським господарством "Криничне".

За результатами розгляду суд відмовив у задоволенні позову.

Водночас, цим рішенням суду від 15.11.2021, яке набрало законної сили 14.12.2021, було встановлено, що 27.05.2021 між ДП «Конярство України» та ФГ «Криничне» укладені договори №№ 1, 2, 3, за умовами яких сторони домовились розірвати договори купівлі-продажу незавершеного виробництва № 12 від 31.03.2020 та № 14, від 29.04.2020, а також договори застави, з дат укладання таких договорів. Сторони домовились, що договори купівлі-продажу незавершеного виробництва та договори застави з моменту їх укладання не створили будь-яких правових наслідків для сторін. Цими договорами сторони підтверджують, що врожай сільськогосподарських культур, вирощений у 2020 році на земельних ділянках належних на праві постійного користування ДП «Конярство України», належить виключно ДП «Конярство України» та ФГ «Криничне» будь-яких претензій або майнових вимог на врожай не має. ФГ «Криничне» гарантувало, що з дня укладання договорів №№ 1,2, 3 у будь-яких третіх осіб, з якими у ФГ «Криничне» існували договірні відносини, будуть відсутніми будь-які вимоги, претензії, майнові очікування, окрім ДП «Конярство України», щодо врожаю сільськогосподарських культур, вирощеного у 2020 році на земельних ділянках, належних на праві постійного користування ДП «Конярство України», які ґрунтувалися би на зобов`язаннях або походили б із зобов`язань за договорами купівлі-продажу незавершеного виробництва № 12 від 31.03.2020 та № 14 від 29.04.2020 (а.с. 120-129, т. 2).

Таким чином, оскільки відповідач у встановлений договором строк та обумовлених обсягах товар позивачу не поставив, вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на підставі п. 8. 2 договору штрафу у розмірі 20% від вартості недопоставленого товару в сумі 2 214 936 грн 00 коп.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що поставка товару за договором поставки № Р90027 від 30.07.2020 відповідачем не була здійснена.

Відповідно до частини 3 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Сторони договору домовились про те, якщо прострочення поставки перевищує 6 календарних днів, покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання цього договору, при цьому постачальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару (п. 8.2 договору).

Водночас, сторони погодили наступні умови договору у випадку неможливості виконати договірні зобов`язання:

- жодна із сторін не відповідає за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у разі настання таких подій як повінь, пожежа, землетрус чи інших стихійних лих, а також воєнних дій, заколотів, державних заборонних актів чи інших обставин, якщо ці обставини настали після підписання сторонами даного договору і не залежать від їх волі. Якщо яка-небудь із обставин форс-мажору перешкоджає виконанню однією із сторін своїх зобов`язань в період дії договору, то даний договір може бути подовжений на строк протягом якого дії така обставина (пункт 9.1 договору);

- сторона, для якої виконання зобов`язань згідного договору стало неможливим внаслідок настання обставин форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше ніж через 10 днів після початку їх виникнення, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин ( п. 9.2 договору);

- інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою Палатою України. Відсутність письмового повідомлення, а також несвоєчасне сповіщення про настання обставин форс-мажору позбавляє відповідну сторону права посилатись на ці обставини в якості причини невиконання зобов`язань за договором (п. 9.3 договору).

Відповідач посилається на відсутність його вини у невиконанні договірного зобов`язання з поставки товару внаслідок форс мажору (обставин непереборної сили), а саме: акти та дії державних органів, зокрема накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур, заборона вчиняти дії з проходу, проїзду техніки та транспортних засобів і збирання врожаю шляхом постановлення численних ухвал суду, що підтверджуються також сертифікатом Торгово-промислової палати України № 3100-21-0937 від 30.11.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу про існування деяких ухвал суду, зокрема пов`язаних із арештом врожаю сільськогосподарських культур, стало відомо лише у вересні 2020 року саме під час здійснення спроб зібрати врожай соняшника, придбаного на підставі договорів купівлі - продажу незавершеного виробництва № 12від 31.03.2020 та № 14 від 29.04.2020, а саме - 10.09.2020 та 14.09.2020 (а. с. 232-247, т. 1).

22.09.2020 відповідач направив позивачу лист № 356 від 22.09.2020, яким повідомив про неможливість відвантажити кількість продукції, яка передбачена договором, у зв`язку з виникненням непередбачуваних обставин, зокрема порушення кримінальних проваджень, в межах яких накладено арешт на врожай сільськогосподарських культур 2020 року на земельних ділянках, які знаходяться в користуванні філій ДП «Конярство України», відсутністю опадів, а також судові процеси щодо скасування накладеного арешту тощо (а. с. 248, т. 1).

Докази направлення цього листа простим поштовим повідомленням у справі відсутні.

Проте, цей лист без будь-якого додатку був направлений додатково електронною поштою на адресу Корнійка Дмитра - (а. с. 150-151, т. 2).

Огляд місця збереження даних - сервісу електронної пошти ФГ «Криничне», був здійснений у судовому засіданні за результатами розгляду відповідного клопотання відповідача.

Проте, матеріали справи не свідчать про використання позивачем зазначеної електронної пошти, оскільки розділ 14 договору поставки № Р90027 від 30.07.2020 містить іншу електронну пошту позивача - (а. с. 12, т. 1) та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань також містить іншу офіційну електронну пошту (а. с. 27, т. 1).

Посилання відповідача на п. 13.13 договору, яким передбачено, що повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи одержує основні товарно-матеріальні цінності згідно даного договору, підтверджуються відповідно до встановленого постачальником/покупцем документу: довіреність 1008 від 30.07.2020 через Корнійко Д.М., судом відхиляються, оскільки за цим договором не було здійснено господарської діяльності щодо постачання товару.

Крім того, сторони домовились про те, що інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтвердженаТоргово-промисловою Палатою України.

В матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу сертифікату Торгово-промислової палати України № 3100-21-0937 від 30.11.2021 разом з листом № 356 від 22.09.2020, листом № 387 від 15.10.2020 або окремо від цих листів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неналежне повідомлення позивача продію обставин форс-мажору, а тому відповідач позбавлений можливості посилатись на ці обставини в якості форс мажору.

Водночас, за загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Так, частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Положеннями статті 86 ГПК Українипередбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що накладені ухвалами судуарешти врожаю сільськогосподарських культур 2020 року на земельних ділянках, які перебувають у використанні філій«Стрілецький кінний завод № 60» та «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України», арешти сільськогосподарської техніки, а також й арешти земельних ділянок, що належать ДП «Конярство України», на яких знаходився засіяний відповідачем врожай 2020 року, є тими об`єктивними обставинами, що не залежали від волі відповідача,які мали місце у період з 01.09.2020 по 15.10.2020 (строки поставки товару за договором).

Станом на момент укладання договору поставки № Р90027 від 30.07.2020 вказані обставини не існували.

У справі відсутні докази того, що ФГ «Криничне» має процесуальний статус підозрюваного, обвинуваченого у кримінальних проваджень, в межах яких накладалися арешти.

Доводи позивача про те, що відповідач не доклав жодних зусиль по зведенню до мінімуму всіх можливих несприятливих наслідків спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідачем здійснювались дії, щоб зняти арешти з врожаю, сільськогосподарської техніки та з земельних ділянок для отримання доступу до земель з метою збору врожаю.

Суд також звертає увагу на те, що укладені відповідачем договори (а саме про виконання сільськогосподарських робіт № 10 від 31.03.2020, № 12 від 29.04.2020; застави № 11 від 31.03.2020, № 13 від 29.04.2020; купівлі-продажу незавершеного виробництва № 12 від 31.03.2020, № 14 від 29.04.2020)не були визнані недійсними або розірваними саме у періодз 01.09.2020 по 15.10.2020. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Господарським судом Харківської області у справі № 922/4128/20 у рішенні від 15.11.2021 було встановлено факт укладання лише27.05.2021 договорів між ДП "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" та кожним із відповідачів - ТОВ "ДІБРОВА", ФГ "КРИНИЧНЕ", ФГ "МАКСАГРО", за умовами яких сторони домовились розірвати договори купівлі-продажу незавершеного виробництва, укладені між Філіями ДП "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" та ФГ "КРИНИЧНЕ" за № 14 від 29.04.2020, № 12 від 31.03.2020 та відповідно договори застави.

Крім того, погодні умови травня-жовтня 2020 року в Старобільському та Міловському районах були несприятливі для формуванню врожаю соняшника через тривалу посуху згідно листа Луганського обласного центру з гідрометеорології від 08.11.2021 (а. с. 230, т. 1). Зазначені обставини також є такими, що не залежали від волі відповідача та могли вплинути на кількісні показники врожаю під час його збору.

Як вбачається з матеріалів справи, після скасування ухвалами суду арешту на врожай сільськогосподарських культур 2020 року таарешту земельних ділянок відповідач не зміг зібрати врожай соняшника через його втрату (а. с. 166-183, т. 1).

Доказів того, що відповідач зібрав врожай соняшника засіяний ним на земельних ділянках, які перебувають у користуванні філій «Стрілецький кінний завод № 60» та «Лимарівський кінний завод № 61» ДП «Конярство України», у період з 01.09.2020 по 15.10.2020 в матеріалах справи відсутні.

Лист Українського гідрометеорологічного центру від 04.10.2021 № 01-18/1291про вплив погодних умов на вирощування соняшнику, наданий позивачем, не спростовує інформацію, викладену у листі Луганського обласного центру з гідрометеорології від 08.11.2021.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balanceofprobabilities) або "перевага доказів" (preponderanceoftheevidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clearandconvincingevidence); "поза розумним сумнівом" (beyondreasonabledoubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "BruallaGomezdeLaTorre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyondreasonabledoubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Окрім того, суд зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013).

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Позивачем не подано суду доказів, які підтверджують, що не поставка відповідачем товару завдала йому збитків.

Таким чином, беручи до уваги, що обставини, які склалися, не залежать від волі відповідача і об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем свого зобов`язання за договором у повному обсязі, а тому у діях відповідача відсутня вина та протиправна поведінка зобов`язаної особи, що виключає стягнення з відповідача штрафу.

Доводи позивача про те, що обов`язком відповідача було саме поставити обумовлену кількість товару, а не вирощувати чи збирати його, а також те, що відповідач не вжив всіх можливих заходів для придбання товару в інших постачальників з метою виконання договору перед позивачем, судом відхиляються через безпідставність.

Так у п. 13.1.1 договору сторони узгодили, що на момент підписання договору постачальник (відповідач) є сільськогосподарським підприємством і безпосереднім виробником товару, який постачається вперше.

Відповідно до п. 13.8 договору постачальник підтверджує, що він є безпосереднім сільськогосподарським виробником товару, що поставляється вперше, та є платником єдиного податку, гр. ІV в розумінні п. 291.4 Податкового кодексу України, та є платником ПДВ.

Отже, узгодження сторонами у договорі умов «першої поставки» унеможливлює поставку товару іншим шляхом, ніж через його власне виробництво (вирощування).

Доводи позивача щодо неналежності та недопустимості актів обстеження земельних ділянок від 10.09.2020 та від 14.09.2020, оскільки не відповідають ані формам, ані змісту Акту огляду посівів соняшнику відповідно до Інструкції щодо заповнення Акта огляду посівів соняшнику для страхування майбутнього врожаю соняшника з державною підтримкою від сільськогосподарських ризиків на весь період вирощування, судом відхиляються, оскільки Інструкція розповсюджується на правовідносини, які виникають у сфері страхування майбутнього врожаю соняшника.

Складання вказаних актів не було пов`язано із здійсненням обстеження посівів соняшника для здійснення страхування майбутнього врожаю.

Інші доводи позивача також відхиляються через необґрунтованість та безпідставність.

Досліджуючи надані учасниками справи докази та надаючи їм оцінку відповідно до статті 86 ГПК України, суд, як передбачено статтею 76 ГПК України, не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Посилання на часткове виконання ФГ «Криничне» за іншим договором поставки № Р90028 від 30.07.2020 перед ТОВ «САТЕЛЛИТ» з наданням відповідних доказів не має відношення до цієї справи, оскільки предметом позову у цій справі № 913/767/21 є стягнення штрафу, а підставою - саме договір поставки № Р90027 від 30.07.2020, за яким не був поставлений товар.

Щодо висновку експертів ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф М. С. Бокаріуса» № 21289/51 від 04.02.2021, то він не має значення з огляду на предмет доказування в контексті даної справи, оскільки містить лише дані про врожайність соняшнику на полях ДП «Конярство України» та його вартість на момент дослідження.

З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем у відповіді на відзив було зазначено орієнтований розрахунок судових витрат на правничу допомогу в сумі 3100 євро, що в перерахунку на гривню складає 96 100,00 грн., та надання доказів понесених витрат після ухвалення рішення у справі (а.с. 49-62, т. 2).

Однак представник позивача - адвокат Литвин А.Б., у клопотанні від 17.01.2022 просить стягнути з відповідача 86 088 грн 16 коп. витрат на професійну правничу допомогу, відповідні докази подав до закінчення судових дебатів у справі, що також узгоджується з правилами ч. 8 ст. 129 ГПК України (а.с. 156-159, т. 2).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № № 379/1418/18.

Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Така правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача - адвокат Литвин А.Б., подав до суду наступні документи:

- належним чином засвідчену копію договору № 0793-583 про надання юридичних послуг та послуг адвокатів від 20.01.2016, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» та ТОВ «Сателлит» (а.с. 160-163, т. 2);

- належним чином засвідчені копії додаткової угоди від 29.12.2017 тадодаткової угоди від 28.10.2021 до договору № 0793-583 про надання юридичних послуг та послуг адвокатів від 20.01.2016 (а.с. 164-165, т. 2);

- належним чином засвідчену копію наказу № 01-пр від 11.01.2018 директора Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» про прийняття Литвина А.Б. за сумісництвом на посаду адвоката (а.с. 166, т. 2);

- належним чином засвідчену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1450 від 25.03.2015 (а.с. 65, т. 2);

- належним чином засвідчену копію довіреності б/н від 29.01.2021 (а.с. 66, т. 2);

- належним чином засвідчені копії рахунку№ 35463 від 30.11.2021, № 35815 від 31.12.2021 з деталізацією наданих послуг на загальну суму 93 198 грн 55 коп. (а.с. 167-169, т. 2);

- належним чином засвідчені копії актів здачі-прийняття виконаних робіт №№ 409, 494на загальну суму 93198 грн. 55 коп. (а.с. 170-171, т. 2);

- належним чином засвідчені банківські виписки (а.с. 172-173, т. 2).

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката на суму 93 198 грн 55 коп.; ці витрати пов`язані безпосередньо з розглядом цієї справи. Однак, оскільки позивачем заявлено до стягнення з відповідача 86 088 грн 16 коп., тому саме цей розмір заявлених витрат є обґрунтованим.

Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 86 088 грн 16 коп. документально доведено та не спростовано іншим учасником справи (відповідачем).

Частина 2 ст. 126 ГПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

За таких обставин, судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 86 088 грн 16 коп. покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України з урахуванням приписів пп. 17.5 п. 17 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 14.02.2022.

Суддя Ірина ГОЛЕНКО