СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Харків Справа № 922/3299/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В.О.

за участі секретаря судового засідання Діденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної податкової служби України, що діє в інтересах Головного управління ДПС у Харківській області (вх. № 3757 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3299/21 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Сусловою В.В., повний текст рішення складено 19.11.2021)

за позовом Державної податкової служби України, що діє в інтересах Головного управління ДПС у Харківській області, м. Київ,

до Головного управління ДФС у Харківській області, м.Харків,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року Державна податкова служба України, що діє в інтересах Головного управління ДПС у Харківській області, звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Головного управління ДФС у Харківській області заборгованості з відшкодування витрат утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг у сумі 265 685,44 грн та пені в розмірі 20 468,75 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області на користь Державної податкової служби України, що діє в інтересах Головного управління ДПС у Харківській області заборгованість з відшкодування витрат утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг у сумі 255 538, 59 грн, пеню у розмірі 20 085,24 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 4134,35 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 10146,85 грн та пені у розмірі 383,51 грн - відмовлено.

Частково відмовляючи у задоволенні позову, суд прийняв до уваги заперечення відповідача щодо розрахунків позивача, та здійснивши власний розрахунок, а саме за формулами, які містяться в додатку № 2 до кожного договору окремо, дійшов висновку, що заборгованість відповідача з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг складає 255 538,59 грн, яка станом на момент розгляду справи відповідачем не сплачена, та останнім не надано доказів, які б спростували вказану суму заборгованості.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 20468,75 грн, суд зазначив, що зважаючи на прострочення відповідачем зобов`язання з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, з урахуванням сум заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, дійшов висновку, що правомірно нарахованою є пеня у загальному розмірі 20 085,24 грн.

08.12.2021 Державна податкова служба України, що діє в інтересах Головного управління ДПС у Харківській області безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду подала апеляційну скаргу на вказане рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3299/21, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3299/21 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що позивач неодноразово звертався до ГУ ДФС з листами від 03.11.2020 №10072/7/20-40-10-26, від 16.11.2020 №10867/7/20-40-1006-07 з проханням відшкодувати заборгованість. Протягом всього часу до звернення ГУ ДПС до суду з позовом про стягнення заборгованості, жодної відповіді щодо непогодження з обсягом наданих послуг та їх розміром, визначеним у актах про надання послуг, відповідач до ГУ ДПС не повідомляв. Єдиною підставою, яка обґрунтовує заборгованість, за твердженням ГУ ДФС, є відсутність фінансування. Однак, судом листи ГУ ДФС не враховано. Також не враховано, що відповідачу будівля за адресою: вул.Б.Хмельницького, 17 у м.Харкові, була передана повністю для розміщення структурних підрозділів ГУ ДПС, отже суми витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг ГУ ДПС були розраховані зважаючи на фактичні обсяги споживання. Відповідач не надав жодного доказу, що підтверджує отримання комунальних послуг в обсязі меншому, ніж вказано у розрахунках позивачем. Замість цього, судом задоволено позов, в якому зменшено заявлену до стягнення суму не на кількість спожитих послуг, а на кількість осіб, що були розташовані у приміщеннях. Вказує, що судом не було враховано положення п.2.2.4 договорів, якими передбачено, що за відсутності письмової відмови в прийманні актів про надання послуг, послуги вважаються прийнятими без зауважень.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Тарасової І.В., яка входила до складу колегії суддів, для здійснення розгляду судової справи №922/3299/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином ухвалою суду від 22.12.2021.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.01.2020 між Головним управлінням ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС) та Головним управлінням ДФС у Харківській області, (далі - ГУ ДФС, користувач) було укладено договори безоплатного користування (позички), а саме:

- № 1/01/2020, на підставі якого ГУ ДФС, як користувачу, було передано у тимчасове безоплатне користування нежитлові приміщення по вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, загальною площею 620,16 кв.м (а.с.17-23 т.1);

- № 2/01/2020, на підставі якого ГУ ДФС, як користувачу, було передано у тимчасове безоплатне користування нежитлові приміщення за адресою: пр. Науки, 9, м. Харків, загальною площею 692,35 кв.м (а.с.64-70 т.1);

- № 3/01/2020, на підставі якого ГУ ДФС, як користувачу, було передано у тимчасове безоплатне користування нежитлові приміщення по вул. Богдана Хмельницького, буд. 17, м. Харків, загальною площею 1479,60 кв.м (а.с.109-115 т.1);

- № 4/01/2020, на підставі якого ГУ ДФС, як користувачу, було передано у тимчасове безоплатне користування нежитлові приміщення по вул. Петра Болбочана, 25, м. Харків, загальною площею 31,55 кв.м (а.с.165-1169 т.1).

14.01.2020 між сторонами підписано акти приймання-передавання нежитлових приміщень та приймання-передавання майна.

В додатках № 2 до договорів сторонами погоджені формули для розрахунку відшкодування витрат балансоутримувача на отримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу за: електроенергію, теплопотачання, водопостачання та водовідведення, охоронні послуги, послуги з прибирання, послуги з вивозу твердих побутових відходів та інше.

07.05.2020 між ГУ ДПС, як балансоутримувачем, та ГУ ДФС, як користувачем, було укладено договори про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу № 1/05/2020 (а.с.32-36 т.1), № 2/05/2020 (а.с.83-87 т.1), № 3/05/2020 (а.с.135-139 т.1), № 4/05/2020 (а.с.171-173 т.1) (далі - договори).

Відповідно до п.1.1. договорів балансоутримувач забезпечує обслуговування та експлуатацію приміщень, які розташовані в будівлях, а користувач відшкодовує витрати балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі та прибудинкової території, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

Згідно з п.1.4. договорів ціна договору складається з: відшкодування витрат з обслуговування та утримання приміщень (пожежна, охоронні послуги, послуги з придбання тощо); відшкодування витрат з вивозу твердих побутових відходів, згідно діючих тарифів; відшкодування витрат на теплопостачання, згідно діючих тарифів; відшкодування витрат на електропостачання, згідно діючих тарифів; відшкодування витрат на водопостачання та водовідведення, згідно діючих тарифів.

Пунктом 2.1.4. договорів передбачено, що балансоутримувач зобов`язався забезпечити щомісячно, до 20 числа місяця, наступного за звітним, надавати користувачу документи (в тому числі рахунки та акти про надання послуг) для відшкодування витрат на утримання приміщень та прибудинкової території.

За умовами п.2.2.3 договорів користувач зобов`язався відшкодовувати (сплачувати) балансоутримувачу суми витрат на утримання приміщення згідно з розрахунком (додаток № 2 до договору) не пізніше 25-го числа місяця, наступного за звітним на підставі рахунків та актів про надання виконаних послуг.

Відповідно до п.2.2.4 договорів користувач зобов`язався протягом 5 робочих днів після отримання актів про надання послуг підписати два примірника акта про надання послуг, а також повернути балансоутримувачу один примірник підписаного акта про надання послуг або надати балансоутримувачу мотивовану письмову відмову в прийманні наданих послуг. Якщо протягом 5 робочих днів користувач не надав мотивованої письмової відмови в прийманні актів про надання послуг, то акти вважаються підписаними, послуги прийнятими без зауважень та підлягають оплаті за умовами цього договору.

Умовами п.4.2 договорів передбачено, що при несвоєчасній сплаті відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та прибудинкової території, користувач сплачує балансоутримувачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення. При цьому сума пені не повинна перевищувати розмірів, установлених чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 (далі - постанова № 893) вирішено ліквідувати територіальні органи Державної податкової служби України (далі - ДПС), що здійснювали свою діяльність як самостійні юридичні особи. До переліку таких територіальних органів включено ГУ ДПС ().

14.12.2020 було проведено державну реєстрацію Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС (код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 43983495).

В абз.4 п.2 постанови № 893 визначено, що права та обов`язки територіальних органів ДПС, що ліквідуються, переходять до ДПС та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про ДПС та її територіальні органи.

Пунктом 1 Положення про Головне управління ДПС у Харківській області, затвердженого наказом ДПС від 12.11.2020 №643 закріплено, що Головне управління ДПС у Харківській області є територіальним органом утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС. Головне управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП: 43983495) є правонаступником прав та обов`язків ГУ ДПС ().

Як зазначає позивач, у визначені договорами строки витрати на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг ГУ ДПС не сплачені. З огляду на те, що права та обов`язки від податкового органу, що діяв як самостійна юридична особа перейшли до новоутвореного Головного управління ДПС у Харківській області, 04.02.2021 на підставі акту приймання-передачі (а.с.201-206 т.1) останньому від ГУ ДПС () було передано дебіторську заборгованість у розмірі 265 685,44 грн, що утворилась у ГУ ДФС на підставі вказаних договорів.

На підтвердження заборгованості за договором від 07.05.2020 № 1/05/2020 на загальну суму 106 256,74 грн позивачем до матеріалів справи надано акти про надання послуг: №100 від 20.10.2020 на суму 7018,71 грн та рахунок-фактуру №109 від 20.10.2020; №115 від 20.11.2020 на суму 10934,86 грн та рахунок-фактуру №128 від 20.11.2020; №119 від 20.11.2020 на суму 5017,98 грн та рахунок-фактуру №132 від 20.11.2020; №132 від 18.12.2020 на суму 19642,83 грн та рахунок-фактуру 3145 від 18.12.2020; №136 від 18.12.2020 на суму 6287,44 грн та рахунок-фактуру №149 від 18.12.2020; №145 від 24.12.2020 на суму 19368,57 грн та рахунок-фактуру №158 від 24.12.2020; №149 від 24.12.2020 на суму 6310,86 грн та рахунок-фактуру №162 від 24.12.2020; №153 від 24.12.2020 на суму 31521,60 грн та рахунок-фактуру №1665 від 24.12.2020; №6 від 19.01.2021 на суму 140,62 грн, №10 від 19.01.2021 на суму 13,27 грн.

На підтвердження заборгованості за договором від 07.05.2020 № 2/05/2020 на загальну суму 84801,73 грн позивачем до матеріалів справи надано акти про надання послуг: №101 від 20.10.2020 на суму 7195,97 грн та рахунок-фактуру №110 від 20.10.2020; №116 від 20.11.2020 на суму 9029,30 грн та рахунок-фактуру №129 від 20.11.2020; №120 від 20.11.220 на суму 6196,53 грн та рахунок-фактуру №133 від 20.11.2020; №133 від 18.12.2020 на суму 24333,82 грн та рахунок-фактуру №146 від 18.12.2020; №137 від 18.12.2020 на суму 5996,64 грн та рахунок-фактуру №150 від 18.12.2020; №146 від 24.12.2020 на суму 26584,38 грн та рахунок-фактуру №159 від 24.12.2020; №150 від 24.12.2020 на суму 6196,53 грн та рахунок-фактуру №163 від 24.12.2020; №165 від 24.12.2020 на суму 5731,20 грн та рахунок-фактуру №167 від 24.1.2020; від 19.01.2021 № 7 на суму (-) 6462,64 грн (яка не підлягає відшкодуванню).

На підтвердження заборгованості за договором від 07.05.2020 № 3/05/2020 на загальну суму 70 993,26 грн позивачем до матеріалів справи надано акти про надання послуг: №102 від 20.10.2020 на суму 2954,50 грн та рахунок-фактуру №111 від 20.10.2020; №117 від 20.11.2020 на суму 9772,11 грн та рахунок-фактуру №130 від 20.11.2020; №121 від 20.11.220 на суму 3073,30 грн та рахунок-фактуру №134 від 20.11.2020; №134 від 18.12.2020 на суму 22380,32 грн та рахунок-фактуру №147 від 18.12.2020; №138 від 18.12.2020 на суму 2986,90 грн та рахунок-фактуру №151 від 18.12.2020; №147 від 24.12.2020 на суму 19636,26 грн та рахунок-фактуру №160 від 24.12.2020; №151 від 24.12.2020 на суму 3040,90 грн та рахунок-фактуру №164 від 24.12.2020; №155 від 24.12.2020 на суму 16566,00 грн та рахунок-фактуру №168 від 24.12.2020; №8 від 19.01.2021 на суму (-) 9417,03 грн (яка не підлягає відшкодуванню).

На підтвердження заборгованості за договором від 07.05.2020 № 4/05/2020 на загальну суму 3 633,71 грн позивачем до матеріалів справи надано акти про надання послуг: №103 від 20.10.2020 на суму 476,42 грн та рахунок-фактуру №112 від 20.10.2020; №118 від 20.11.2020 на суму 226,15 грн та рахунок-фактуру №131 від 20.11.2020; №122 від 20.11.2020 на суму 416,41 грн та рахунок-фактуру №135 від 20.11.2020; №135 від 18.12.2020 на суму 1062,72 грн та рахунок-фактуру №148 від 18.12.2020; №139 від 18.12.2020 на суму 403,12 грн та рахунок-фактуру №152 від 18.12.2020; №148 від 24.12.2020 на суму 1286,81 грн та рахунок-фактуру №161 від 24.12.2020; №152 від 24.12.2020 на суму 416,03 грн та рахунок-фактуру №165 від 24.12.2020; №9 від 19.01.2021 на суму (-) 653,95 грн (яка не підлягає відшкодуванню).

Рахунки-фактури та акти про надання послуг за жовтень 2020 року за договорами від 07.05.2020: №1/05/2020, №2/05/2020, №3/05/2020, №4/05/2020, для сплати наданих послуг, Головним управлінням ДПС у Харківській області надано Головному управлінню ДФС у Харківській області 24.11.2020, на підтвердження чого надано лист щодо надання актів про надання послуг за жовтень №11189/7/20-40-10-06-07 від 20.11.2020 з відміткою про отримання ГУ ДФС у Харківській області (а.с.44 т.1).

Рахунки-фактури та акти про надання послуг за листопад 2020 року за договорами від 07.05.2020: №1/05/2020, №2/05/2020, №3/05/2020, №4/05/2020, для сплати наданих послуг, Головним управлінням ДПС у Харківській області надано Головному управлінню ДФС у Харківській області 18.12.2020, на підтвердження чого надано лист щодо надання актів про надання послуг за листопад №12466/7/20-40-10-06-07 від 18.12.2020 з відміткою про отримання ГУ ДФС у Харківській області (а.с.49 т.1).

Рахунки-фактури та акти про надання послуг за грудень 2020 року за договорами від 07.05.2020: №1/05/2020, №2/05/2020, №3/05/2020, №4/05/2020, для сплати наданих послуг, Головним управлінням ДПС у Харківській області надано Головному управлінню ДФС у Харківській області 28.12.2020, на підтвердження чого надано лист щодо надання актів про надання послуг за листопад №12860/7/20-40-12-06-07 від 24.12.2020 з відміткою про отримання ГУ ДФС у Харківській області (а.с.54 т.1).

Рахунки-фактури та акти про надання послуг за грудень 2020 року за договорами від 07.05.2020: №1/05/2020, №2/05/2020, №3/05/2020, №4/05/2020, для сплати наданих послуг, Головним управлінням ДПС у Харківській області надано Головному управлінню ДФС у Харківській області 27.01.2021, на підтвердження чого надано лист щодо надання актів №22/9/20-40-07 від 22.01.2021 з відміткою про отримання ГУ ДФС у Харківській області (а.с.61 т.1).

Головним управлінням ДПС у Харківській області було направлено ГУ ДФС лист від 03.11.2020 № 10072/7/20-40-10-26, в якому позивач зазначив, що у ГУ ДПС виникла дебіторська заборгованість, яка обліковується за ГУ ДФС у загальній сумі 234633,05 грн, яка є простроченою. Просило вжити термінові заходи щодо оплати заборгованості у термін до 05.11.2020 (а.с.194-195 т.1).

У відповідь ГУ ДФС листом від 05.11.2020 № 4184/7/20-97-08-54 (а.с.196 т.1) повідомило, що з метою забезпечення безперебійного функціонування ГУ ДФС області на адресу ДФС України було направлено листи із пропозиціями щодо здійснення (сприяння) перерозподілу (наближення) кошторисних призначень для погашення кредиторської заборгованості по КЕКВ 2271 «Оплата теплопостачання». Станом на теперішній час питання не вирішено, відповіді від ДФС не отримано.

16.11.2020 Головним управлінням ДПС у Харківській області було направлено ГУ ДФС лист за № 10867/7/20-40-1006-07, в якому позивач зазначив, що станом на 01.11.2020 за ГУ ДФС перед ГУ ДПС області утворилась заборгованість за договорами про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу. Просило терміново сплатити заборгованість (а.с.197-198 т.1).

У відповідь ГУ ДФС листом від 19.11.2020 № 4358/7/20-97-09-54 повідомило про відсутність фінансування (а.с.199-200 т.1).

26.02.2021 Головним управлінням ДПС у Харківській області ГУ ДФС було направлено претензію за №2542/7/20-40-10-06-07 (а.с.207-214 т.1) з вимогою сплатити заборгованість, що виникла на підставі договорів з серпень-грудень 2020 року в сумі 265685,44 грн, у тому числі:

- за договором від 07.05.2020 № 1/05/2020 у розмірі 106 256,74 грн;

- за договором від 07.05.2020 № 2/05/2020 у розмірі 84 801,73 грн;

- за договором від 07.05.2020 № 3/05/2020 у розмірі 70 993,26 грн;

- за договором від 07.05.2020 № 4/05/2020 у розмірі 3 633,71 грн.

У відповідь на претензію ГУ ДФС листом від 26.03.2021 за №1525/7/20-97-09-08 повідомило ГУ ДПС про те, що на виконання умов договорів з відшкодування витрат по КЕКВ 2271, ГУ ДФС з 19.09.2020 по 31.12.2020 мав прострочену кредиторську заборгованість за спожиту теплову енергію, фінансування ГУ ДФС по КЕКВ 2271 було припинено. Питання сплати коштів за вказаними договорами на даний час не вирішено (а.с.215-216 т.1).

Листом від 01.04.2021 за №1607/7/20-97-08-54 ГУ ДФС повідомило ГУ ДПС про те, що Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області, відповідно до ч.4 ст.51 Бюджетного кодексу України, через наявність виниклої у ГУ ДФС простроченої кредиторської заборгованості за теплову енергію по КЕКВ 2271 «Оплата теплопостачання», до погашення такої заборгованості, було заблоковано рахунки ГУ ДФС до кінця бюджетного 2020 року. ГУ ДФС в період з 19.09.2020 по 31.12.2020 не мало можливості забезпечити умови договорів з відшкодування витрат за КЕКВ 2271 «Оплата теплопостачання», та за КЕКВ 2240 «Оплата послуг», крім комунальних (а.с.217 т.1).

Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.509 ЦК України, ст.173 Господарського кодексу України (надалі ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що позивачем рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у задоволення позивних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 10146,85 грн та пені у розмірі 383,51 грн, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.269 ГПК України, переглядає справу в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що суми витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг ГУ ДПС були розраховані зважаючи на фактичні обсяги споживання. Відповідач не надав жодного доказу, що підтверджує отримання комунальних послуг в обсязі меншому, ніж вказано у розрахунках позивачем. Судом не було враховано положення п.2.2.4 договорів, якими передбачено, що за відсутності письмової відмови в прийманні актів про надання послуг, послуги вважаються прийнятими без зауважень.

Заперечуючи проти позовних вимог в суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що акти та рахунки містять невірні суми, а розрахунки здійснені без урахування додатку № 2 до договорів; договорами про відшкодування витрат на утримання майна не було передбачено відшкодування за телекомунікаційні послуги; відшкодування послуг з водопостачання та водовідведення мало здійснюватись з урахуванням кількості працівників, а не за площею приміщення.

Суд першої інстанції спростувавши доводи відповідача про те, що договорами про відшкодування витрат на утримання майна не було передбачено відшкодування за телекомунікаційні послуги, вказав, що в п.1.4. договорів передбачено, що їх ціна складається, у тому числі, із відшкодування витрат на утримання приміщень (послуг прибирання, охоронних послуг, тощо). Перелік комунальних послуг та витрат на утримання нерухомого майна не є вичерпним. У листі від 19.11.2020 № 4358/7/20-497-09-54 ГУ ДФС зазначило, що використовує лінії зв`язку, серверне та телекомунікаційне обладнання для забезпечення своєї діяльності, тому доводи відповідача визнано необґрунтованими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд зазначив, що ним прийнято до уваги інші заперечення відповідача щодо розрахунків позивача, та здійснено власний розрахунок, за яким сума відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг складає 255 538,59 грн. Однак, колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме заперечення відповідача прийнято судом до уваги та не наведено здійснений судом розрахунок, з якого можливо б було встановити яким чином його здійснено та надати йому відповідну оцінку.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача щодо положень п.2.2.4 договорів, якими передбачено, що якщо протягом 5 робочих днів відповідач не надав мотивованої письмової відмови в прийманні актів про надання послуг, то акти вважаються підписаними, послуги прийнятими без зауважень та підлягають оплаті за умовами договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач акти про надання послуг та рахунки-фактури за період жовтень 2020 року січень 2021 року отримував, зауважень щодо отриманих протягом жовтня-грудня 2020 року послуг до ГУ ДПС не направляв, в зв`язку з чим акти, відповідно до п.2.2.4 договору, вважаються підписаними, а послуги прийнятими.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 265 685,44 грн заборгованості є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи, в зв`язку з чим рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 10146,85 грн підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 20468,75 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Цивільно-правова відповідальність це встановлені законом юридичні наслідки за невиконання або неналежне виконання особою зобов`язань, що пов`язані з порушенням суб`єктивних цивільних прав другої сторони. Мета цивільно-правової відповідальності відновлення порушених майнових прав.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 ст.231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 4.2 договорів закріплено, що при несвоєчасній сплаті відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та прибудинкової території, користувач сплачує балансоутримувачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення. При цьому сума пені не повинна перевищувати розмірів, установлених чинним законодавством.

Колегія суддів перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, враховуючи задоволення позову щодо стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг у повному обсязі, вважає, що розрахунок пені здійснено позивачем правильно, тому позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 20468,75 грн підлягають задоволенню, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 383,51 грн підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3299/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 10146,85 грн та пені у розмірі 383,51 грн підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 статті 275, п.1 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України, що діє в інтересах Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3299/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 10146,85 грн та пені у розмірі 383,51 грн скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Резолютивну частину рішення викласти в такій редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, ) на користь Державної податкової служби України, що діє в інтересах Головного управління ДПС у Харківській області (04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8, ) заборгованість з відшкодування витрат утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг у сумі 265 685,44 грн, пеню у розмірі 20 468,75 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 4292,31 грн.».

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.02.2022

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна