ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року Справа № 915/533/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Пилипась В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача: Білецького О.П., ордер Серія ВЕ №1039375 від 24.05.2021

(у судовому засіданні 25.01.2022),

представника відповідача-1: Терещенка А.О., довір.№945 від 11.01.2021

(у судовому засіданні 25.01.2022),

представника відповідача-2: не з`явився,

відповідача-3 Балєва В.П. (у судовому засіданні 25.01.2022),розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

до відповідача-1: Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві

Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

(54056, м.Миколаїв, вул.Космонавтів, буд.61; ідент.код 34993225;

ел.адреса: ),

до відповідача-2: Державного підприємства «Сетам»

(01001, м.Київ, вул.Стрілецька, буд.4-6; ідент.код 39958500;

ел.адреса: ),

до відповідача-3: ОСОБА_2

( АДРЕСА_2 ;

РНОКПП НОМЕР_2 ; ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ),

про: визнання недійсними електронних торгів,-

в с т а н о в и в:

21.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просив суд визнати недійсними електронні торги по лоту №322820, предметом продажу на яких були корпоративні права ОСОБА_1 у вигляді 50% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Термінал» (ідент.код 35988876) із стартовою ціною 23700,0 грн, які відбулися 09.01.2019 та були організовані Інгульським відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та проведенні Державним підприємством «Сетам» і оформлені протоколом №381498 та актом про проведені електронні торги від 17.01.2019.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що електроні торги, які відбулися 09.01.2019 організовані та проведені з порушеннями вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016, приписів Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Закону України «Про виконавче провадження», а тому на підставі ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України - підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.

Позивач вказує, що порушення на які він посилається, як на підставу визнання електронних торгів недійсними полягають в наступному:

- неповідомлення сторін (боржника та стягувачів) виконавчого провадження про можливість визначити вартість арештованого майна за взаємною згодою, адже, за належного повідомлення про таку можливість ОСОБА_3 мав би можливість надати докази на підтвердження реальної вартості корпоративних прав, яка значно перевищує, визначену оцінювачем;

- призначення оцінювача без дотримання 10-ти денного строку, встановленого сторонами виконавчого провадження для самостійного визначення вартості корпоративних прав, адже, на думку позивача, допускаючи таке порушення Інгульський ВДВС створював умови для недопущення участі позивача в оцінці його корпоративних прав, з метою заниження їх вартості для продажу заздалегідь визначеній особі - ОСОБА_2 ;

- неповідомлення учасників виконавчого провадження про результати оцінки, на думку позивача, є порушеннями вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», в результаті яких вартість корпоративних прав була суттєво занижена, з метою подальшого її продажу на користь заінтересованої особи - ОСОБА_2 , чим були порушені права позивача, оскільки в разі продажу частки за її реальну ринкову вартість його заборгованість за відкритими виконавчими провадженнями була б погашена в більшій сумі;

- заявка на реалізацію арештованого майна не відповідала вимогам, які передбачені Порядком реалізації арештованого майна, а саме: в ній не були зазначені фото- та/або відеоматеріали, що, за твердженням позивача, є порушенням вимог абз.2 п.2 та абз.5 п.4 розділу II Порядку реалізації арештованого майна;

- в заявці на реалізацію арештованого майна, в порушення вимог абз.2 п.2 та абз.3 п.5 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, зазначено місцезнаходження майна в районному центрі Кіровоградської області, замість м.Миколаєва, що унеможливило відстеження дати проведення торгів за критерієм «Миколаївська область» та прийняття у них участі. Крім того, такими діями було зменшено інтерес потенційних покупців, що свідчить про вчинення перешкод для позивача та інших осіб щодо їх участі в електронних торгах;

- невиконання вимог ст.53-1, ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 ст.22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» щодо повідомлення підприємства про звернення стягнення на частку учасника мало наслідком те, що проведену в подальшому оцінку вартості цієї частки не можна було використовувати для організації торгів, оскільки у оцінювача при складанні висновку була відсутня інформація про склад необоротних та оборотних активів підприємства, а тому звіт підлягав доопрацюванню, а не використанню для проведення електронних торгів;

- порушення вимог ч.3 ст.20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», яке полягає в передчасній передачі корпоративних прав на реалізацію, тобто до завершення, встановленого цією нормою 30-денного строку, який наданий законом іншому учаснику ТОВ «К-Термінал» - ОСОБА_4 для відповіді на пропозицію виконавця придбати частку позивача.

Ухвалою суду від 23.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 24.05.2021.

Відповідач-1 - Інгульський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - Інгульський ВДВС) у відзиві, який надійшов до суду 17.05.2021, та додаткових поясненнях, які надійшли до суду 09.11.2021, заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Інгульський ВДВС зазначає, що у відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №51173599 з виконання двох виконавчих проваджень на суму 52169,70 грн та 40334,45 доларів США, до складу якого також входить виконавче провадження №54583827 з виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2017 за №915/1261/16 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 47380,64 грн на користь арбітражного керуючого Слободяна Василя Миколайовича.

Інгульський ВДВС вказує, що 13.11.2017 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та арештовано майнові права засновника юридичної особи ТОВ «К-Термінал» (ідент.код 35988876) розмір внеску до статутного фонду 30000,0 грн. Копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом згідно реєстру від 14.11.2017. Постановою сторонам виконавчого провадження роз`яснено про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця.

24.11.2017 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Українська експертна група», яка, за твердженням Інгульського ВДВС, не оскаржувалась та є чинною.

Інгульський ВДВС зазначає, що постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні винесено з дотриманням вимог ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки строк на досягнення згоди щодо вартості майна обчислюється з дня винесення постанови про арешт майна боржника.

Інгульський ВДВС відмічає, що навіть станом на 12.05.2021 повідомлень про досягнення згоди щодо вартості майна від сторін до відділу не надходило.

Інгульський ВДВС вказує, що 13.12.2018 до відділу надійшов висновок про ринкову вартість описаного та арештованого майна. 13.12.2018 сторонам виконавчого провадження та до ТОВ «К-Термінал» рекомендованим листом направлено повідомлення про визначення вартості описаного та арештованого майна згідно реєстру від 14.12.2018.

18.12.2018 до Миколаївської філії ДП «Сетам» направлено заявку на реалізацію арештованого майна та, оскільки організатором не було повідомлено начальника відділу про невідповідність заявки вимогам, передбаченим п.2 розділу II Порядку - заявка на реалізацію арештованого майна відповідала вищевказаним вимогам.

Згідно протоколу №381498 проведення електронних торгів від 09.01.2019 реалізовано майнові права засновника юридичної особи ТОВ «К-Термінал» (ідент.код 35988876) розмір внеску до статутного фонду 30000,0 грн. Переможцем торгів став ОСОБА_2 . 17.01.2019 складено акт проведення електронних торгів.

Інгульський ВДВС зазначає, що 27.09.2017 та 23.01.2018 позивачу, як керівнику ТОВ «К-Термінал» ОСОБА_1 та боржнику за виконавчими документами направлялася вимога про надання до Інгульського ВДВС в строк до 06.10.2017 балансу та статуту ТОВ «К-Термінал» для огляду та копії для долучення до матеріалів виконавчого провадження. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення дану вимогу отримано підприємством 02.10.2017. Згідно акту державного виконавця від 04.10.2017, приблизно о 13:00 боржник - ОСОБА_1 , з`явився до Інгульського ВДВС, однак відмовився надавати будь-які пояснення, не виконав вимогу державного виконавця та не надав копію балансу та статуту ТОВ «К-Термінал», зі слів боржника він не згодний з вимогою державного виконавця.

Інгульський ВДВС стверджує, що оскільки, документи необхідні для оцінки майна, підприємством надані не були, державний виконавець, з вини підприємства в особі керівника ОСОБА_1 , не міг знати, що ТОВ «К-Термінал» має нерухоме майно та його адресу, а також не міг здійснити розрахунок вартості частки боржника, а отже і не міг запропонувати придбати її іншим учасникам товариства.

Інгульський ВДВС вважає, що вищенаведене, також, свідчить про ухилення боржника (керівника ТОВ «К-Термінал» ОСОБА_1 ) від виконання законних вимог державного виконавця, тому описане та арештоване майно (корпоративні права) було передано на відповідальне зберігання представнику стягувача.

Також, Інгульський ВДВС вважає, що позивач не збирався ані надавати документи для визначення вартості описаного та арештованого майна, ані приймати участь в електронних торгах, яке б місце розташування майна не було вказано, та хто б не був визначений переможцем торгів.

Інгульський ВДВС зазначає, що оскільки дії державного виконавця щодо опису та арешту майна та призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні проводились в період з 13.11.2017 по 24.11.2017, а Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» набрав чинності 17.06.2018, у державного виконавця був відсутній обов`язок повідомляти підприємство про звернення стягнення на частку у статутному капіталі та проводити оцінку такої частки відповідно до ст.22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

За такого Інгульський ВДВС, стверджує, що дії державного виконавця щодо арешту, опису, оцінки та реалізації майнових прав відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 - відсутні.

Відповідач-2 - Державне підприємство «Сетам» у відзиві, який надійшов до суду 24.05.2021, заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що неналежне повідомлення державним виконавцем боржника про результати оцінки спірного майна та не отримання ним згоди на передачу нежитлових приміщень на реалізацію за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, не стосуються правил проведення прилюдних торгів

Державне підприємство «Сетам» вказує, що заявка на реалізацію арештованого манна повинна містити дані про місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача).

Державне підприємство «Сетам» вважає очевидним, що корпоративні права у вигляді 50% частки у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал» не є нерухомим майном, державним виконавцем було застосовано положення Порядку щодо рухомого майна. Зберігачем майна згідно заявки є ОСОБА_2 , місце проживання якого АДРЕСА_3 . Тому місцезнаходження майна, яке було реалізовано за номером лоту №322820, було визначено у Кіровоградській області.

Щодо фотографій арештованою майна - корпоративних прав, Державне підприємство «Сетам» зазначає, що це специфічний вид майна, здійснити фотографування якого неможливо.

Державне підприємство «Сетам» вважає, що для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5.

Державне підприємство «Сетам» стверджує, що вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Державне підприємство «Сетам» вважає, що позивач не обґрунтував, не довів, як описані ним порушення вплинули на результат торгів, та як це порушило його права.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши в судовому засіданні 24.05.2021 пояснення представників учасників справи, судом встановлено, що за оспорюваними електронними торгами по лоту №322820, предметом продажу на яких були корпоративні права ОСОБА_1 у вигляді 50% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Термінал» (ідент.код 35988876) із стартовою ціною 23700,0 грн, які відбулися 09.01.2019 та були організовані Інгульським відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та проведенні Державним підприємством «Сетам» і оформлені протоколом №381498 та актом про проведені електронні торги від 17.01.2019, переможцем торгів визнано учасника №6 - гр. ОСОБА_2 з ціновою пропозицією 24411,0 грн.

Ухвалою суду від 24.05.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_2 , оскільки рішення у даній справі може вплинути на його права або обов`язки, як переможця оспорюваних в судовому порядку електронних торгів. Відкладено підготовче засідання на 15.06.2021.

ІІІ особа - ОСОБА_2 у письмових поясненнях, які надійшли до суду 10.06.2021, висловив заперечення проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне:

- порушення, які зазначені позивачем, зводяться до його незгоди з діями (бездіяльністю) державного виконавця у виконавчому провадженні при здійсненні своїх повноважень, однак, за твердженням ОСОБА_2 , предметом даного спору є вимога ОСОБА_1 про визнання електронних торгів недійсними, а не про оскарження дій/бездіяльності державного виконавця, вчинених у зведеному виконавчому провадженні №51173599, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій, і які повинні розглядатись в межах окремого самостійного провадження в порядку адміністративного судочинства, і які не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними;

- дії державного виконавця щодо визначення вартості майна та результати оцінки не входять до предмету доказування у даній справі, оскільки, як зазначено вище, мають окремий, передбачений законом спосіб та порядок оскарження. Позивачем не наведено жодної порушеної/недодержаної норми цивільного законодавства саме в момент вчинення правочину при примусовій реалізації арештованого майна з електронних торгів, яка могла б бути підставою для визнання аукціону (електронних торгів) недійсними;

- визначена під час виконавчого провадження оцінювачем вартість майна не являється ціною договору, оскільки передане державним виконавцем на продаж описане та арештоване майно реалізується не за прямим договором купівлі-продажу за ціною, визначеною оцінювачем, а з аукціону (електронних торгів) і ціна, як істотна умова договору купівлі-продажу майна з аукціону, визначається під час його проведення шляхом висування учасниками аукціону своїх цінових пропозицій, яка є відмінною від оціночної;

- додані позивачем до позову матеріали службової перевірки державного виконавця не є підставою для визнання електронних торгів недійсними, оскільки висновки, які були зроблені за результатами проведеної перевірки за скаргою позивача, які до того ж, не стосуються правил проведення торгів, не є доказом у даній справі, предметом якої є визнання аукціону (електронних торгів) недійсними, не мають преюдиційного значення та повністю спростовані судами, зокрема, під час розгляду справи №915/499/19;

- твердження позивача про те, що у заявці на реалізацію арештованого майна, на його думку, повинна бути вказана адреса нерухомого майна ТОВ «К-Термінал» в м.Миколаєві, суперечить абз.2 п.2 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, оскільки нерухоме майно, яке являється власністю ТОВ «К-Термінал» не було предметом продажу, предметом продажу є належна гр. ОСОБА_1 частка у статутному капіталі, яка є рухомим майном, а тому в заявці на реалізацію арештованого майна вірно зазначена адреса зберігача, що узгоджується з абз.2 п.2 розділу II Порядку реалізації арештованого майна;

- твердження позивача про те, що у заявці на реалізацію арештованого майна відсутні фото- та/або відеоматеріали арештованого майна пояснюється тим, що предметом продажу була частка ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал», яка являється нематеріальним активом та не має матеріальної форми, проте є оборотоздатним об`єктом права, а право на частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю є майновим правом. Нематеріальні об`єкти походять від юридичних прав, і тому вони не мають фізичної субстанції. Нематеріальні активи невловимі та безтілесні, до них не можна доторкнутися, потримати в руках, помацати, сфотографувати, зняти на відео тощо.

11.06.2021 від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п.3) ч.1, ч.3 ст.231 та п.3) ч.1 ст.175 ГПК України, яка обґрунтована тим, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.01.2021 по справі №915/1075/20 про прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі, яка набрала законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет, з наданням правової оцінки у такій ухвалі обставинам та підставам позову, заявленим у даній справі.

15.06.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 17.06.2021.

Ухвалою суду від 17.06.2021 відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви б/н від 11.06.2021 про закриття провадження у справі.

17.06.2021 судом відкладено підготовче засідання на 08.07.2021.

08.07.2021 судом відкладалось підготовче засідання на 09.08.2021 за клопотанням позивача.

06.08.2021 від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач не змінюючи предмету позовних вимог, вказує, що порушення на які він посилається, як на підставу визнання електронних торгів недійсними полягають в наступному:

- неповідомлення сторін (боржника та стягувачів) виконавчого провадження про можливість визначити вартість арештованого майна за взаємною згодою, адже, за умови належного повідомлення про таку можливість, він мав би можливість надати докази на підтвердження реальної вартості корпоративних прав, яка значно перевищує, визначену оцінювачем;

- призначення оцінювача без дотримання 10-тиденного строку, встановленого сторонами виконавчого провадження для самостійного визначення вартості корпоративних прав. Допускаючи таке порушення відділ ДВС створював умови для недопущення позивача в оцінці його корпоративних прав, з метою заниження їх вартості для продажу заздалегідь визначеній особі - ОСОБА_2 ;

- неповідомлення учасників виконавчого провадження про результати оцінки, є порушенням вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», в результаті яких вартість корпоративних прав була суттєво занижена, з метою подальшого її продажу на користь заінтересованої особи ОСОБА_2 , чим були порушені права позивача, адже в разі продажу частки за її реальну ринкову вартість його заборгованість за відкритими виконавчими провадженнями була б погашена в більшій сумі. На думку позивача, підтвердженням заниження вартості корпоративних прав позивача є висновок (звіт №411/08-19 від 14.08.2019), згідно якого загальна поточна ринкова вартість корпоративних прав ТОВ «К-Термінал» становить 7216864,0 грн з урахуванням ПДВ;

- заявка на реалізацію арештованого майна, на думку позивача, не відповідала вимогам, які передбачені Порядком реалізації арештованого майна, а саме: відсутні відомості про обтяження ДВС та в ній не були зазначені фото- та/або відеоматеріали, що є порушенням вимог абз.2 п.2 і абз.5 п.4 розділу II Порядку реалізації арештованого майна;

- в заявці на реалізацію арештованого майна, в порушення вимог абз.2 п.2 та абз.3 п.5 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, зазначено місцезнаходження майна в районному центрі Кіровоградської області, замість м.Миколаєва, що унеможливило відстеження проведення торгів за критерієм «Миколаївська область» та прийняття у них участі. Крім того, такі дії призвели до зменшення інтересу потенційних покупців і, відповідно свідчать про створення перешкод позивачу та іншим особам для їх участі в електронних торгах;

- до заявки не було додано обов`язкові документи, а саме: повідомлення учасників про результати оцінки та витяги на підтвердження наявного обтяження ГУ ДФС у Миколаївській області, що є порушенням п.3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна;

- невиконання вимог закону (ст.53-1, ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 ст.22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю») щодо повідомлення підприємства про звернення стягнення на частку учасника, за твердженням позивача мало наслідком те, що проведену в подальшому оцінку вартості цієї частки не можна було використовувати для організації торгів, оскільки у оцінювача при складанні висновку була відсутня інформація про склад необоротних та оборотних активів підприємства, а тому звіт підлягав доопрацюванню, а не використанню для проведення електронних торгів;

- порушення вимог ч.3 ст.20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додаткової відповідальністю» полягає в передчасній передачі корпоративних прав на реалізацію до завершення, встановленого цією нормою 30-денного строку, який наданий законом іншому учаснику ТОВ «К-Термінал» - ОСОБА_4 для відповіді на пропозицію виконавця придбати частку позивача;

- ОСОБА_5 (другий учасник торгів) є пов`язаною із ОСОБА_2 особою, а тому торги фактично проводилися за участі одного учасника - ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_2 і ОСОБА_5 взагалі не мали права брати участі у торгах, оскільки, їм це заборонено Законом України «Про запобігання корупції»;

- відділ ДВС, на думку позивача, знаючи, що ОСОБА_2 приймає участь в торгах в умовах конфлікту реального інтересу, в порушення вимог антикорупційного законодавства, видав йому акт про результат проведених електронних торгів.

Враховуючи, що відповідно до положень ч.3 ст.46 ГПК України, позивач скористався своїм правом до закінчення підготовчого засідання змінити підстави позову шляхом подання письмової заяви, справа розглядаються судом з урахуванням уточненої позовної заяви.

Також, 06.08.2021 від позивача до суду надійшло клопотання, в якому останній просить суд залучити ОСОБА_2 до участі у справі в якості відповідача.

Ухвалою суду від 09.08.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 . Змінено процесуальний статус ІІІ особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_2 на співвідповідача. Продовжено термін підготовчого засідання на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 31.08.2021.

Відповідач-3 - ОСОБА_2 у відзиві на уточнену позовну заяву, який надійшов до суду 30.08.2021, заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову, окрім доводів, викладених в наданих раніше письмових поясненнях, додатково посилаючись на те, що мотивуючи позовну заяву про визнання електронних торгів недійсними, позивач припускає про порушення державним виконавцем під час здійснення своїх повноважень у зведеному виконавчому провадженні норм права (ст.ст.53-1, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.20, 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»), які не стосуються ані порядку проведення аукціону (прилюдних торгів), ані моменту укладення правочину, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання аукціону недійсним.

ОСОБА_2 вказує, що предметом даного спору є вимога ОСОБА_1 про визнання аукціону (електронних торгів) недійсними, а не про визнання неправомірними дій/бездіяльності державного виконавця, і тому, з огляду на приписи ст.ст.53-1, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.20, 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», вказані позивачем доводи і обставини у відповідності до правових висновків Верховного Суду, взагалі не мають значення для вирішення саме цього спору. Так, відповідно до сталої практики Верховного Суду, зокрема його Великої Палати у постановах від 15.05.2019 у справі №678/301/12 та від 15.01.2020 у справі №367/6231/16-ц, дії (бездіяльність) державного виконавця щодо порушень, допущених при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом №606-ХІV до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч.7 ст.24, ч.4 ст.26, ч.3 ст.32, ч.3 ст.36, ч.2 ст.57, ст.ст.55, 85 цього Закону). Велика Палата виклала правовий висновок, відповідно до якого дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються моменту вчинення правочину, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання правочину недійсним.

Ухвалою суду від 31.08.2021 було відкладено розгляд справи на 12.10.2021 за клопотанням позивача.

Позивач у відповіді на відзив відповідача-3, яка надійшла до суду 21.09.2021, стверджує, що оскарження на теперішній час (після проведення торгів), дій (бездіяльності) державного виконавця, навіть у разі можливого задоволення такого позову, не призведе і не може призвести до відновлення порушених прав позивача, оскільки торги вже завершені. Оскарження дій (бездіяльності) виконавця мало сенс лише до закінчення торгів, коли можливе їх зупинення на підставі ухвали суду. На даному етапі захист прав позивача як особи, корпоративні права якої на частку в статутному капіталі ТОВ «К-Термінал», були реалізовані на аукціоні, можливий лише шляхом визнання цього аукціону (як правочину) недійсним. Підстави, які зазначені в позові в якості його обґрунтування, не можна розцінювати як оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця.

Позивач вказує, що звертаючись до суду з позовом про визнання торгів недійсними, позивач захищає свої корпоративні права в ТОВ «К-Термінал», оскільки ці права не визнаються іншими особами. Зокрема, позивач зазначає, що на розгляді у господарському суді Миколаївської області перебуває справа №915/477/21, в якій позивачі просять визнати за ними право власності на корпоративні права в ТОВ «К-Термінал», посилаючись, насамперед, на результати оскаржуваного позивачем в даній справі аукціону.

Таким чином, на думку позивача, за обставин, які склалися щодо його корпоративних прав в ТОВ «К-Термінал», ефективним способом захисту його прав є саме звернення до суду з позовом про визнання торгів недійсними.

Позивач вважає, що визначення відділом ДВС в заявці місцезнаходження корпоративних прав ОСОБА_1 , за адресою проживання (реєстрації) ОСОБА_2 , як зберігача цього майна, є неправильним і зробленим умисно, оскільки ОСОБА_2 не може зберігати корпоративні права ТОВ «К-Термінал» в себе дома чи у іншому «своєму» місці, оскільки ці корпоративні права не являються рухомим майном, а тому місцезнаходженням цих прав може бути лише адреса юридичної особи ТОВ «К-Термінал», а не «домашня» адреса ОСОБА_2 .

Також позивач вважає, що ОСОБА_2 , не мав права використовувати отриману ним в процедурі банкрутства інформацію про фінансовий стан ТОВ «К-Термінал» в своїх особистих інтересах, а тому не мав права приймати участь у торгах, та зобов`язаний був вжити заходів щодо недопущення реального конфлікту інтересів і не вчиняти дії (участь у торгах) в умовах реального конфлікту інтересів.

До того ж, позивач стверджує, що на дату проведення торгів був чинним Закон України «Про запобігання корупції», а в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий прирівнювався до службової особи підприємства - боржника (ч.2 ст.4), а тому заперечуючи проти наявного в нього конфлікту інтересів, ОСОБА_2 повинен був би довести відсутність своєї особистої заінтересованості в заволодіння майном ТОВ «К-Термінал», а не доводити свою дієздатність як фізичної особи.

Ухвалою суду від 12.10.2021 за клопотанням відповідача - ОСОБА_2 розгляд справи почато спочатку. Підготовче засідання відкладено на 25.10.2021.

25.10.2021 судом відкладалось підготовче засідання на 11.11.2021 за клопотанням відповідача-3.

11.11.2021 судом відкладалось підготовче засідання на 29.11.2021.

Ухвалою суду від 29.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.12.2021. Повідомлено учасників справи, що заяви та клопотання пов`язані з розглядом справи, які не були ними заявлені з поважних причин в підготовчому засіданні, можуть бути надані суду до початку розгляду справи по суті.

21.12.2021 та 20.01.2022 судом відкладався розгляд справи відповідно на 20.01.2022 та 25.01.2022.

В ході розгляду справи та в судовому засіданні 25.01.2022 сторони підтримували висловлені позиції та доводи, викладені на їх обґрунтування.

Відповідач-2 - Державне підприємство «Сетам» явку повноважного представника у судове засідання 25.01.2022 не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Господарським судом враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі, зокрема повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Крім того, судом враховано, що Державне підприємство «Сетам» у відзиві на позов, який надійшов до суду 24.05.2021, просило суд розглянути справу за відсутності його представника.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача-2 - Державного підприємства «Сетам».

У судовому засіданні 25.01.2022 суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

У судовому засіданні 26.01.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Згідно інформації, яка містилась в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на дату виникнення спірних правовідносин, розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Термінал» (ідент.код 35988876) становив 60000,0 грн та засновниками (учасниками) товариства були ОСОБА_4 - розмір внеску до статутного фонду 30000,0 грн, що складає 50% статутного капіталу, та ОСОБА_1 - розмір внеску до статутного фонду 30000,0 грн, що складає 50% статутного капіталу. Керівник товариства - ОСОБА_1 з 07.05.2012 (т.2 а.с.151,152).

На примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебувало зведене виконавче провадження №51173599, яке складалося з виконавчого провадження щодо виконання виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва виконавчого листа №489/4521/14-ц від 29.02.2016 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» боргу за кредитним договором від 19.06.2008 та виконавчого провадження №54583827 з виконання виданого Господарським судом Миколаївської області наказу №915/1261/16 від 07.08.2017 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь арбітражного керуючого Слободяна Василя Миколайовича грошових коштів в розмірі 47380,64 грн.

13.11.2017 заступником начальника Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області в межах виконання зведеного виконавчого провадження №51173599 прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно з якою описано та накладено арешт на майнові права засновника юридичної особи - ТОВ «К-Термінал» (код за ) розмір внеску до статутного фонду складає 30000,0 грн (т.1 а.с.7,67-69, т.2 а.с.149,150).

До того ж, такою постановою призначено відповідального зберігача - ОСОБА_2 ; АДРЕСА_3 .

Така постанова була направлена керівнику ТОВ «К-Термінал» Скляру Олександру Анатолійовичу разом з супровідним листом №57596 від 13.11.2017 (т.1 а.с.71) засобами поштового зв`язку та отримана ним 15.11.2017, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №735 (т.1 а.с.72).

27.09.2017 заступником начальника Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області винесено вимогу №49622, на підставі якої керівник ТОВ «К-Термінал» Скляр Олександр Анатолійович повинен був у строк до 06.10.2017 надати до вказаного органу державної виконавчої служби баланс та статут даного товариства для огляду та долучення до матеріалів виконавчого провадження (т.1 а.с.59).

З акту державного виконавця б/н від 04.10.2017, складеного у виконавчому провадженні №54583827 вбачається, що 04.10.2017 приблизно о 13:00 боржник - ОСОБА_1 з`явився до Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, проте відмовився надавати будь-які пояснення та не надав копію балансу та статуту ТОВ «К-Термінал» у зв`язку з його незгодою з вищезазначеною вимогою державного виконавця (т.1 а.с.61).

З метою визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна 24.11.2017 заступником начальника Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» визначити ринкову вартість майнових прав засновника юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Термінал» з внеском до статутного фонду у розмірі 30000,0 грн (т.2 а.с.111).

23.01.2018 заступником начальника Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області оформлено вимогу, в якій державний виконавець вимагав у керівника ТОВ «К-Термінал» ОСОБА_1 в строк до 07.02.2018 надати до органу державної виконавчої служби завірену копію останнього поданого фінансового звіту даного товариства, а також повідомити про те, які інші необоротні активи має товариство на кінець звітного періоду згідно з балансом (т.1 а.с.62).

Така вимога була направлена керівнику ТОВ «К-Термінал» ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та отримана ним 26.01.2018, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №841 (т.1 а.с.63).

13.12.2018 до Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області надійшли складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» висновок про ринкову вартість корпоративних прав - частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Термінал», що становить 50% від статутного капіталу товариства, власником яких є ОСОБА_1 , за яким ринкова вартість вказаних прав станом на 10.10.2018 становила 23700,0 грн без урахування ПДВ, та звіт №17599 від 10.10.2018 про оцінку корпоративних прав - частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Термінал», що становить 50% від статутного капіталу товариства, власником яких є ОСОБА_1 (т.1 а.с.9,10, т.2 а.с.133-146).

Вказаний висновок разом з супровідним листом №78669 від 13.12.2018 був направлений державним виконавцем, зокрема, ОСОБА_1 та ТОВ «К-Термінал» засобами поштового зв`язку (т.1 а.с.77-81).

18.12.2018 начальником Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області направлено до Миколаївської філії ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна - майнових прав засновника юридичної особи - ТОВ «К-Термінал» (код за ) розмір внеску до статутного фонду складає 30000,0 грн (т.1 а.с.12-13).

У такій заявці визначені відомості про зберігача майна - ОСОБА_2 ; АДРЕСА_3 .

09.01.2019 Державним підприємством «Сетам» проведено електронні торги по лоту №322820, предметом продажу на яких були корпоративні права ОСОБА_1 у вигляді 50% частки у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал» (ідент.код 35988876) у розмірі 30000,0 грн із стартовою ціною 23700,0 грн (т.1 а.с.82,83), переможцем яких став ОСОБА_2 та яким за придбане майно сплачено 24411,0 грн, про що заступником начальника Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області складено акт про проведені електронні торги б/н від 17.01.2019 (т.1 а.с.19).

У такому протоколі місцезнаходженням майна визначено: Кіровоградська обл., смт.Вільшанка, вул.Кірова, буд.65.

В матеріалах справи також знаходиться надана позивачем копія звіту №411/08-19 від 14.08.2019 з незалежної оцінки поточної ринкової вартості корпоративних прав на ТОВ «К-Термінал» (код за ) та копія висновків про поточну ринкову вартість корпоративних прав на ТОВ «К-Термінал», виконані ТОВ «Незалежний центр оцінки експертизи та аналітики «Пи Кан», відповідно до яких на 14.08.2019 загальна поточна ринкова вартість 100% корпоративних прав на ТОВ «К-Термінал» становить 7216864,0 грн (т.1 а.с.27,28).

Позивач стверджує, що електроні торги, які відбулися 09.01.2019 організовані та проведені з порушеннями вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016, приписів Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Закону України «Про виконавче провадження», а тому на підставі ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України - підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч.1 ст.16 ЦК України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів ст.4 ГПК України, ст.ст.15,16 ЦК України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

За умовами ч.1 ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 113 ЦК України визначено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

В силу ч.3 ст.80 ГК України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Згідно інформації, яка містилась в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час виникнення спірних правовідносин, розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Термінал» (ідент.код 35988876) становив 60000,0 грн та засновниками (учасниками) товариства були ОСОБА_4 - розмір внеску до статутного фонду 30000,0 грн, що складає 50% статутного капіталу, та ОСОБА_1 - розмір внеску до статутного фонду 30000,0 грн, що складає 50% статутного капіталу. Керівник товариства - ОСОБА_1 з 07.05.2012 (т.2 а.с.151,152).

ОСОБА_1 заявлено немайнову вимогу про визнання недійсними електронних торгів по лоту №322820, предметом продажу на яких були корпоративні права ОСОБА_1 у вигляді 50% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Термінал» (ідент.код 35988876) із стартовою ціною 23700,0 грн, які відбулися 09.01.2019 та були організовані Інгульським відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та проведенні Державним підприємством «Сетам» і оформлені протоколом №381498 та актом про проведені електронні торги від 17.01.2019, які були здійсненні у зведеному виконавчому провадженні №51173599.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на невідповідність оспорюваного правочину (електронних торгів) вимогам ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України з огляду на чисельні порушення відповідачами вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016, приписів Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», тут і надалі в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебувало зведене виконавче провадження №51173599, яке складалося з виконавчого провадження щодо виконання виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва виконавчого листа №489/4521/14-ц від 29.02.2016 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» боргу за кредитним договором від 19.06.2008 та виконавчого провадження №54583827 з виконання виданого Господарським судом Миколаївської області наказу №915/1261/16 від 07.08.2017 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь арбітражного керуючого Слободяна Василя Миколайовича грошових коштів в розмірі 47380,64 грн.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

13.11.2017 заступником начальника Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області в межах виконання зведеного виконавчого провадження №51173599 прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно з якою описано та накладено арешт на майнові права ОСОБА_1 засновника юридичної особи - ТОВ «К-Термінал» (код за ) розмір внеску до статутного фонду складає 30000,0 грн (т.1 а.с.7,67-69, т.2 а.с.149,150).

До того ж, такою постановою призначено відповідального зберігача - ОСОБА_2 ; АДРЕСА_3 .

Згідно положень ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

Вказана постанова від 13.11.2017 була направлена керівнику ТОВ «К-Термінал» Скляру Олександру Анатолійовичу разом з супровідним листом №57596 від 13.11.2017 (т.1 а.с.71) засобами поштового зв`язку та отримана ним 15.11.2017, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №735 (т.1 а.с.72).

Згідно з вимогами ч.ч.1-3 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Порядок проведення електронних аукціонів визначається Міністерством юстиції України.

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016, визначено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (п.1 Розділу ІІ Порядку).

Відповідно до положень ч.ч.2-4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв станом на 13.11.2017, у разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна (частина 2). У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (частина 3). У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (частина 4).

З метою визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна 24.11.2017 заступником начальника Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області прийнято постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою доручено ТОВ «Українська експертна група» визначити ринкову вартість майнових прав засновника юридичної особи - ТОВ «К-Термінал» з внеском до статутного фонду у розмірі 30000,0 грн (т.2 а.с.111).

Слід зазначити, що висновок про ринкову вартість корпоративних прав - частку ОСОБА_1 складався в період з 10.10.2018 по 26.10.2018.

За даним висновком станом на 10.10.2018 частка в статутному капіталі ТОВ «К-Термінал», що становить 50% від статутного капіталу товариства, власником яких є ОСОБА_1 , визначена у розмірі 23700,0 грн (без ПДВ) (т.1 а.с.9,10, т.2 а.с.133-146).

Таким чином, проміжок часу між датою винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 24.11.2017 та датою складання відповідного висновку 10.10.2018-26.10.2018 складав майже рік.

У цей період (17.06.2018) набрав чинності Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 №2275-VIII (надалі - Закон №2275-VIII), частина 4 статті 22 якого передбачає, що виконавець має здійснювати розрахунок вартості частки боржника станом на день, що передував накладенню арешту на частку.

Цим же Законом №2275-VIII було внесено до Закону України «Про виконавче провадження» статтю 53-1, яка регулювала особливості звернення стягнення на частку учасника товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю та передбачала, що такі особливості визначаються Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Таким чином, регулюючі правовідносини зі звернення стягнення на частку учасника ТОВ в межах виконавчого провадження, законодавець врахував ризики знецінення ринкової вартості корпоративного права та, відповідно, частки такого учасника у разі накладення на неї арешту, що має сприяти визначенню справедливої вартості таких складних за своєю економічною природою активів, як корпоративні права.

Однак, державним виконавцем вказані положення закону враховані не були; жодних доповнень до постанови від 24.11.2017 та доручення суб`єкту оціночної діяльності - ТОВ відповідальністю «Українська експертна група» визначити ринкову вартість майнових прав засновника юридичної особи - ТОВ «К-Термінал» станом на день, що передував накладенню арешту на частку, ним не було зроблено.

За таких обставин, висновок, який було зроблено ТОВ «Українська експертна група» станом на 10.10.2018 не відповідав вимогам Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 №2275-VIII, який на той момент вже набрав законної сили.

Суд також зазначає, що оцінка майна, майнових прав та професійна оціночна діяльність регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст.4 цього Закону професійна оціночна діяльність - це діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Згідно положень ст.31 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності зобов`язані, зокрема, дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог цього Закону та нормативно-правових актів з оцінки майна; забезпечувати об`єктивність оцінки майна, повідомляти замовника про неможливість проведення об`єктивної оцінки у зв`язку з виникненням обставин, які цьому перешкоджають.

Як вбачається зі звіту оцінювача в пункті 6.3 «Визначення вартості об`єкту оцінки дохідним підходом» такого звіту, вказує, що оцінювачу не надана інформація про склад необоротних та оборотних активів, та вартість частки у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал» в даному звіті можливо визначити тільки за наявною частиною фінансової звітності підприємства за 2017 рік.

В розділі 8 «Заява оцінювача» вказаного звіту, оцінювач, в якості застереження замовника та осіб, які використовують даний звіт, зазначає про те, що вихідні дані для розрахунку зібрані не в повному обсязі, що могло вплинути на достовірність отриманих результатів. На даний час, в зв`язку з об`єктивними причинами, немає можливості для отримання повної інформації про підприємство.

Також, оцінювачем зазначено, що повнота вихідної інформації обмежується внаслідок відсутності у замовника даного звіту всієї необхідної інформації та розбіжності інформації в документах наданих для оцінки. Дані факти наклали відбиток на обрання підходів до оцінки та використання вихідних даних під час розрахунків. В разі, якщо фінансове становище підприємства значно відрізняється від прийнятого в даному звіті, звіт може бути доопрацьований з урахуванням цих відмінностей.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.01.2021 (т.2 а.с.171,172) у власності ТОВ «К-Термінал» з 15.07.2014 знаходяться нежитлові приміщення загальною площею 509,2 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .

Слід зазначити, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є у вільному загальному доступі, а тому державний виконавець не був позбавлений права та мав реальну можливість надати оцінщику вихідні дані щодо нерухомого майна та майнових прав належних ТОВ «К-Термінал», частку в статутному капіталі якого державний виконавець мав намір реалізовувати на електронних торгах, що відповідало б таким засадам виконавчого провадження як справедливість, неупередженість, об`єктивність, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

За таких обставин, посилання державного виконавця на невиконання з боку Скляра О.А. вимог виконавця від 27.09.2017 та 23.01.2018 щодо надання балансу, фінансового звіту та статуту ТОВ «К-Термінал» та неможливість, у зв`язку з цим, встановити наявність у підприємства ТОВ «К-Термінал» права власності на об`єкти нерухомості, відхиляються судом як безпідставні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В силу приписів п.4) ч.3 наведеної норми змагальність сторін є однією з засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.3 ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В силу приписів ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом врахована додана позивачем до матеріалів справи копія звіту №411/08-19 від 14.08.2019 з незалежної оцінки поточної ринкової вартості корпоративних прав на ТОВ «К-Термінал», додатком до якого є висновки про поточну ринкову вартість корпоративних прав на ТОВ «К-Термінал», які виконані ТОВ «Незалежний центр оцінки експертизи та аналітики «Пи Кан», та відповідно до яких станом на 14.08.2019 загальна поточна ринкова вартість 100% корпоративних прав на ТОВ «К-Термінал» становить 7216864,0 грн (т.1 а.с.27,28).

Відповідно, вартість 50% корпоративних прав становить 3608432,0 грн.

Корпоративні права - це права, які випливають, зокрема, із права власності на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю та включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Зазначене вище свідчить про наявність правового зв`язку між корпоративними правами та часткою в статутному капіталі. Можна стверджувати, що корпоративні права є похідними від права учасника на частку в статутному капіталі ТОВ.

Таким чином, вартість корпоративних прав ОСОБА_1 напряму пов`язана з ринковою вартістю частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал».

Відповідно до положень ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Застереження, які зроблені суб`єктом оціночної діяльності у висновку від 10.10.2018 щодо зібрання не повних вихідних даних для розрахунку та ймовірну можливість впливу цього факту на достовірність отриманих результатів, а також наданий позивачем звіт №411/08-19 від 14.08.2019 з відповідними висновками, за якими ринкова вартість 100% корпоративних прав на ТОВ «К-Термінал» становить 7216864,0 грн, дає суду можливість стверджувати, що докази надані позивачем в підтвердження значного заниження ринкової вартості корпоративних прав ОСОБА_1 та, відповідно, ринкової вартості частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал», яка була передана на торги, є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачами в обґрунтування висновку про ринкову вартість частки у розмірі 23700,0 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що необ`єктивний висновок та звіт суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал», не могли бути використаний державним виконавцем та ДП «Сетам» для визначення стартової ціни продажу у розмірі 23700,0 грн та формування на підставі цієї інформації лоту торгів.

Що стосується посилання позивача на порушення з боку ДП «Сетам» Порядку реалізації арештованого майна в частині визначення місця проведення торгів, суд дійшов наступних висновків.

Відповідачі у своїх запереченнях зазначають, що заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити, зокрема, місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача) (абз.2 п.2 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна). Крім того, інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) повинно містити, зокрема, інформацію про майно (лот) із зазначенням місцезнаходження майна (п.5 Розділу ІІІ Порядку реалізації арештованого майна). За вказаних обставин, державному виконавцю треба було призначити зберігача майна (частки у статутному капіталі), яким у постанові від 13.11.2017 про опис та арешт майна визначено представника стягувача - ОСОБА_2 . У вказаній заявці визначені відомості про зберігача майна - ОСОБА_2 : Кіровоградська обл., смт.Вільшанка, вул.Кірова, буд.65.

Слід зазначити, що частка в статутному капіталі ТОВ є специфічним об`єктом права. Вона не збігається з поняттям «корпоративні права» чи «майнові права», не є вона й річчю, проте є оборотоздатним об`єктом права, а право на частку в статутному капіталі ТОВ є майновим правом. Частка в статутному капіталі ТОВ - це частина статутного капіталу ТОВ, яка виражена у вартісному еквіваленті у співвідношенні до статутного капіталу в цілому, що наділяє її володільця правами та обов`язками як стосовно власне частки, так і в передбачених законом або установчими документами випадках стосовно діяльності товариства, та яка може трансформуватись в право володільця на отримання її вартості.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Поняття майнового права визначено статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до положень якої майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об`єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.

При проведенні оцінки частки в статутному фонді товариства, п.100 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 №1891, передбачає, що частки з метою їх приватизації або для інших випадків їх відчуження згідно із законодавством оцінюються шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки на підставі матеріалів інвентаризації майна господарського товариства, проведеної, зокрема, відповідно до пункту 9 цієї Методики, фінансової звітності господарського товариства, матеріалів аудиту, фінансово-економічного аналізу та інших вихідних даних, наданих виконавцю оцінки замовником та господарським товариством, акції (частка, пай) якого оцінюються.

Таким чином, для отримання справедливої оцінки частки у статутному фонді товариства обов`язковим є дослідження та визначення необоротних активів даного товариства, у тому числі, нерухомого майна.

Відповідно до ч.5 Розділу ІІІ Порядку реалізації арештованого майна інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) повинно містити таку інформацію про майно (лот): реєстраційний номер лота; вид майна; найменування майна; відомості про майно, що виставляється на електронних торгах (торгах за фіксованою ціною), його склад, характеристики, опис, наявність дефектів; місцезнаходження майна; фотографічне зображення майна (відеоматеріали за наявності); відомості про обтяження та обмеження майна, права третіх осіб; розмір гарантійного внеску (розмір винагороди за організацію та проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) - у разі реалізації майна відповідно до розділу VІ та пункту 1 розділу VІІ цього Порядку); стартову ціну продажу; крок електронних торгів; порядок ознайомлення з майном (фактична адреса зберігача та адреса зберігання майна, час для ознайомлення, контактні телефони та електронна адреса (за наявності).

За такого, суд приходить до висновку, що як заявка на реалізацію частки у ТОВ «К-Термінал», так і повідомлення про електронні торги повинно було містити інформацію про місцезнаходження нерухомого майна, належного юридичної особи - ТОВ «К-Термінал», розташованого у м.Миколаїв, вул.Лягіна, буд.8, зокрема, його склад, характеристики, опис, наявність дефектів; місцезнаходження майна; фотографічне зображення майна тощо. Тобто, ту інформацію про передане на торги майно, яка б сприяла залученню до торгів найбільшого кола потенційних покупців, у тому числі, Миколаївської області та продажу частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал» за найвищою, справедливою ціною.

Крім того, судом враховано, що в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.11.2017 адреса ОСОБА_2 як зберігача вказана: АДРЕСА_3 . При цьому, в акті про проведені електронні торги від 17.01.2019, адреса ОСОБА_2 інша: АДРЕСА_5 .

Як встановлено судом під час розгляду справи за даними паспорту ОСОБА_2 , з 12.01.2018 зберігач - ОСОБА_2 зареєстрований за новою адресою: АДРЕСА_5 .

За таких обставин, навіть у разі проведення електронних торгів за адресою зберігача, - такі торги мали проводитись в Миколаївській області.

За такого суд приходить до висновку про невідповідність вказаної заявки на реалізацію арештованого майна вимогам абз.2 п.2 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна.

За положеннями ч.4 ст.4 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень абз.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» має автономне значення, яке є незалежним від офіційної класифікації у національному законодавстві і не обмежується правом власності на фізичні товари: деякі інші права та інтереси, які складають активи, також можуть розглядатися як «права на майно», і таким чином, як «майно» для цілей цього положення. Питання, яке необхідно розглянути в кожному випадку, полягає в тому, чи обставини справи, якщо їх розглядати в цілому, надавали заявникові право власності на матеріально-правові інтереси, захищені статтею 1 Протоколу першого.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності.

У ситуації, яка склалась по даній справі, можна дійти висновку про те, що майнове право позивача, яким є його корпоративні права на 50% частки у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал», відповідає поняттю «майно» в розумінні статті 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки надає позивачу право власності на матеріально-правові інтереси, які полягають у правомочності позивача на участь в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві, що вимагає від держави його втілення в правотворчу та правозастосовчу діяльність, зокрема в закони, зміст яких має відповідати критеріям соціальної справедливості, рівності тощо.

Справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальних вимірів права.

При цьому Європейський суд з прав людини у п.п.52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Відповідно до частини першої та другої ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд вважає, що внаслідок продажу 50% частки у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал» за ціною, що визначена у висновку від 10.10.2018, за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності та повноти його результатів, відбулось втручання у мирне володіння гр. ОСОБА_1 своїм майном у розумінні статті 1 Протоколу І до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже за результатами спірних торгів відбулось позбавлення його частки у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал», ринкова вартість якої значно перевищує початкову ціну продажу (23700,0 грн) та ціну сплачену переможцем торгів (24411,0 грн).

Згідно з вимогами ч.1 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Правова природа процедури реалізації майна шляхом проведення електронних торгів полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення електронних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто правочин.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи, що відчуження майна на електронних аукціонах належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч.1 ст.215 ЦК України.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до положень ст.16 ЦК України, - є визнання правочину недійсним.

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 визначено, що електронний аукціон - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних аукціонів, за яким його власником стає учасник, який під час аукціону запропонував за нього найвищу ціну.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних аукціонах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронного аукціону, та складанні за результатами його проведення акта про проведений електронний аукціон, що передбачено п.4 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, та вказано, що акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством (п.8 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна). Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронному аукціоні, а отже, є договором.

Відповідно до ч.1 ст.650 ЦК України особливості укладення договорів на біржа аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу ч.1 ст.650, ч.1 ст.655 та ч.4 ст.656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронному аукціоні є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.

Відчуження майна на електронному аукціоні відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч.1-3 та 6 ст.203 ЦК України (ч.1 ст.215 цього Кодексу).

Подібного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі №465/650/16-ц та від 23.01.2019 у справі №522/10127/14-ц.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З огляду на те, що реалізація майна - частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал», на електронних торгах відбулось при визначенні стартової ціни 23700,0 грн на підставі необ`єктивного звіту суб`єкта оціночної діяльності, з порушенням Порядку реалізації арештованого майна, що вплинуло на результати торгів та у зв`язку з цим були порушенні права і законні інтереси позивача та право позивача на мирне володіння своїм майном, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таких електронних торгів недійсними.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що ним було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у відзивах та письмових запереченнях відповідачів не спростовують обґрунтованих висновків суду.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

За такого, суд вважає, що в даній справі сплачений позивачем судовий збір в сумі 2270,0 грн підлягає покладенню на відповідачів в рівних частках по 756,66 грн з кожного.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати недійсними електронні торги по лоту №322820, предметом продажу на яких були корпоративні права ОСОБА_1 у вигляді 50% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «К-Термінал» (ідент.код 35988876) із стартовою ціною 23700,0 грн, які відбулися 09.01.2019 та були організовані Інгульським відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та проведенні Державним підприємством «Сетам» і оформлені протоколом №381498 та актом про проведені електронні торги від 17.01.2019.

3. Стягнути з Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (54056, м.Миколаїв, вул.Космонавтів, буд.61; ідент.код 34993225) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 756,66 грн судового збору.

4. Стягнути з Державного підприємства «Сетам» (01001, м.Київ, вул.Стрілецька, буд.4-6; ідент.код 39958500) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 756,66 грн судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 756,66 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1,2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 07.02.2022 року.

Суддя М.В.Мавродієва