номер провадження справи 35/159/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022 Справа № 908/2866/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Авраменко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вул. Я. Новицького, б. 5, м.Запоріжжя, 69035) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради (пр. Соборний, б. 206, м. Запоріжжя, 69105, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Октан (вул. Вороніхіна, б.6, кв.36, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код юридичної особи 30077774)

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від прокуратури: Лєскіна І.Є., посвідчення № 058614 від 14.12.2020;

від позивача: Лісняк Є.О., розпорядження № 1138/к/тр від 08.06.2018;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся Заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Октан, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, зменшений на суму сплаченої плати за землю за період з 01.10.2018 по 31.07.2021 у розмірі 787 298,22 грн.

В обґрунтування своєї правової позиції прокурор посилається на використання відповідачем земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, б. 3, без належного правового оформлення, що позбавляло Запорізьку міську раду, як власника землі, права отримувати дохід у розмірі орендної плати.

04.10.2021 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/2866/21, справу передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Розпорядженням керівника суду від 11.10.2021 №П-693/21 у зв`язку з перебуванням судді Федорової О.В. на лікарняному з 11.10.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №908/2866/21 передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 13.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/2866/21, присвоєно справі номер провадження № 35/159/21. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 03.11.2021.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Топчій О.А. на лікарняному в період з 29.10.2021 по 26.11.2021, судове засідання, призначене на 03.11.2021, не відбулось.

Сторонам у справі повідомлено про неможливість проведення судового засідання.

У зв`язку з усуненням обставин, що унеможливили проведення судового засідання, суд призначив судове засідання для подальшого розгляду справи. Ухвалою суду від 29.11.2021 розгляд справи призначено на 07.12.2021.

Ухвалою суду від 07.12.2021 постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії підготовчого провадження; підготовче засідання призначено на 11.01.2022.

Ухвалою суду від 11.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справ до розгляду по суті в судовому засіданні 01.02.2022.

В судому засіданні 01.02.2022 судом в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою «Акорд».

В судовому засіданні 01.02.2022 прокурор та позивач підтримали позовні вимоги.

29.10.2021 від позивача надійшли пояснення по суті спору, в яких зазначено, зокрема, що наразі між Запорізькою міською радою та ТОВ «Октан» жодних договорів оренди землі та додаткових угод до договору оренди від 12.07.2006 №36 не укладалося. Рішення ЗМР від 26.10.2016 №51/75 (п. 3.1.) на сьогодні не виконано.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві. В обґрунтування заперечень посилається на те, що умовами рішення Запорізької міської ради №51/75 від 26.10.2016 поновлено дію договору оренди землі ТОВ «Октан» строком на 19 років. Від Запорізької міської ради не надходило жодного листа щодо припинення вказаного договору, за актом приймання-передачі вказане майно не поверталося. Згідно п. 33 договору оренди зміна у мов договору здійснюється у письмовій формі, тобто, на думку відповідача, в даному випадку не обов`язково укладання додаткової угоди. ТОВ «Октан» звернулося до Запорізької міської ради з листом про продовження строку дії договору оренди землі, в свою чергу Запорізька міська рада погодилася щодо продовження дії договору шляхом прийняття відповідного рішення №51/75 від 26.10.2016.

Крім того, відповідач вважає, що прокурор подав даний позов без обґрунтування підстав для пред`явлення такої позовної заяви в інтересах держави в особі Запорізької міської ради.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора.

09.11.2021 від прокурора надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор зазначає, зокрема, що відповідачеві неодноразово надсилалися листи, в яких було зазначено про те, що на виконання п. 3.1. рішення ЗМР №51/75 від 26.10.2016 ТОВ «Октан» необхідно укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі на новий строк та здійснити державну реєстрацію права користування в установленому законом порядку.

Також прокурором у відповіді на відзив повторно викладено обґрунтування пред`явлення даного позову в інтересах держави в особі запорізької міської ради.

18.11.2021 від позивача також надійшла відповідь на відзив, яка долучена до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, відповідно до норм якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій. програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень інтересів держави необхідно виходити з того, що ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру зазначає про порушення або загрозу порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку що інтереси держави (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).

Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого - інтересів держави, про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Крім того, згідно зі ст. 140, 142 Конституції України та ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення гарантується Державою. Держава бере участь у формуванні доходів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охорони держави.

Статтями 142 Конституції України та ст. ст. 16, 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджету міст обласного значення належить податок на майно, до складу якого за приписами ст. 14.1.147 Податкового кодексу України входить плата за землю, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

При цьому за інформацією, опублікованою на офіційному сайті Запорізької міської ради, податок на майно є одним із основних доходів бюджету м. Запоріжжя.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Незалежно від причин неможливості самостійно звернутись до суду з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів, сам факт незвернення до суду місцевої ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів відповідної територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Таку ж позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.

Наведений правовий висновок уточнений у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Верховний Суд зауважив, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу (нездійснення захисту інтересів держави). Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Запорізька міська рада, будучи обізнаною про наявність підстав для подання позову про стягнення доходу від безпідставно набутого майна, жодних дій, спрямованих на вирішення спірної ситуації не вживала.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав у прокурора для звернення з відповідним позовом до суду для захисту інтересів держави.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ТОВ «Октан» має на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: незавершене будівництво житлового будинку літ. А, розташоване за адресою: вул. козача, б. 3, м. Запоріжжя. Право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем 13.03.2018.

Зазначене нерухоме майно відповідача розташоване на земельній ділянці комунальної власності Запорізької міської ради з кадастровим номером :01:005:0107, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням тридцять першої сесії четвертого скликання Запорізької міської ради від 17.03.2006 №17/47 ТОВ «Октан» було передано на праві оренди строком на 10 років земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0107 площею 0,5967 га розташовану по вул. Козача, 3 у м. Запоріжжі для розташування (будівництво) багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення.

На виконання зазначеного рішення між Запорізькою міською радою та ТОВ «Октан» було укладено договір оренди землі від 29.06.2006 за №36 (зареєстрований 12.07.2006).

Договір укладався на 10 років (до 12.07.2016) (п. 8 Договору).

Згідно п. 3 та п. 4 вказана земельна ділянка передавалася разом із об`єктом незавершеного будівництва, інші об`єкти інфраструктури відсутні.

Вищевказана земельна ділянка передавалася на підставі акту прийому-передачі від 12.07.2006 до вказаного договору оренди землі.

У подальшому, між Запорізькою міською радою та ТОВ «Октан» було укладено додаткові угоди від 26.03.2010 (№36) та 28.08.2013 (№00124 згідно рішення Запорізької міської ради від 26.06.2013 №37/3) до вищевказаного договору оренди землі.

Рішенням Запорізької міської ради від 26.10.2016 №51/75 ТОВ «Октан» поновлено договір оренди землі від 12.07.2006 №36 строком на 19 років для розташування багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення.

Пунктом 3.1 рішення визначено необхідність укладання договору оренди землі із Запорізькою міською радою на новий строк та здійснення державної реєстрації права користування в установленому законодавством порядку.

29.08.2018 ТОВ «Октан» звернулося до Запорізької міської ради листом №7 із наміром продовжити договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0107 із зміною цільового призначення з земель житлової та громадської забудови на землі транспорту та АЗС. У зв`язку зі тим, що дана земельна ділянка знаходиться в зоні Ж-6 «Зона мішаної середньо поверхової житлової забудови» (згідно затвердженого зоннінгу) та враховуючи вимоги допустимих видів використання (п.6) ТОВ «Октан» від 29.11.2013 (узгоджено Департаментом архітектури та містобудування ЗМР).

10.09.2018 №1785/02-03 управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради за дорученням МВК ЗМР було надано відповідь про необхідність виконання пункту 3.1 рішення ЗМР від 26.10.2016 №51/75 та те, що договір оренди землі від 12.07.2006 №36 вказаним рішення вже поновлений.

12.02.2021 №01-12-02/2021 ТОВ «Октан» звернулося до Запорізької міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (із зміною цільового призначення земельної ділянки) з кадастровим номером :01:005:0107, з коду 02.03 (для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку) на код 12.11 (для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу. Розташування автозаправної станції та автосалону).

22.02.2021 №351/02-03 управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради (далі - Управління) за дорученням МВК ЗМР було надано відповідь про необхідність виконання пункту 3.1 рішення ЗМР від 26.10.2016 №51/75. Для первинного розгляду вказаного питання, необхідно надати до Управління довідку з ДПІ про сплату за землю з 2016 по 2020 роки.

Як зазначає позивач, на теперішній час між Запорізькою міською радою та ТОВ «Октан» жодних договорів оренди землі та додаткових угод до договору оренди землі від 12.07.2006 №36 не укладалося. Рішення ЗМР від 26.10.2016 №51/75 (п. 3.1) на сьогодні є не виконаним.

Відповідно до відповідей ГУ ДПС у Запорізькій області від 17.08.2021 №19982/5/08-01-04-03 та від 27.08.2021 №20420/5/08-01-04-03 ТОВ «Октан» нараховує та сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:005:0107 згідно додаткової угоди від 28.08.2013 №00124 до договору оренди землі від 12.07.2006 №36, з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі, що не відповідає рішенню Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки землі м. Запоріжжя».

Тобто, на сьогоднішній день ТОВ «Октан» продовжує користуватися земельною ділянкою з кадастровим номером :01:005:0107 без правовстановлюючих документів, тим самим не оформлюючи належним чином речове право (право оренди) за користування вказаною земельною ділянкою, всупереч статті 125 Земельного кодексу України.

Запорізькою міською радою на підставі зазначеної інформації, документів та рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «Октан» земельною ділянкою площею 5 967 кв.м., розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 3 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.10.2018 по 31.07.2021.

Згідно вказаного розрахунку загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування), зменшених на суму сплаченої плати за землю за період з 01.10.2018 по 31.07.2021, становить 787 298,22 грн.

Враховуючи використання відповідачем земельної ділянки по вул. Козачій, 3, без достатньої правової підстави, прокурор, враховуючи положення ст. ст. 1212, 1214 ЦК України, звернувся з позовом до суду про відшкодування ТОВ « 7 днів Запоріжжя» до місцевого бюджету доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, в сумі 2 210 773,79 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення доходу, отриманого відповідачем від безпідставно набутого майна, підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

Приписами статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного Кодексу України селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як вже зазначалося судом вище, рішенням Запорізької міської ради №51/75 від 26.10.2016 ТОВ «Октан» поновлено строком на 19 років договір оренди землі щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0107 загальною площею 0,5967 га по вул. Козачій, 3 у місті Запоріжжі.

Цим же рішенням ТОВ «Октан» зобов`язано в чотирьохмісячний термін укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі та здійснити державну реєстрацію права користування в установленому законодавством порядку.

Втім, договір оренди станом на 16.02.2021 укладено не було.

Отже, не виконавши рішення органу місцевого самоврядування у визначений строк, не оформивши відповідно до чинного законодавства користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні йому об`єкти нерухомості, відповідач порушив зазначені вище норми Закону.

Суд зауважує, що правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено в ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті закону, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Між тим, як вбачається із положень ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 3 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин, правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень".

Доказів оформлення відповідачем та реєстрування речових прав на спірну земельну ділянку у встановлений рішенням Запорізької міської ради № 51/75 від 26.10.2016 чотирьохмісячний строк суду не надано.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України).

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами частини 1 статті 21 Закону України Про оренду землі визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Прокурор послався на положення статей 1212 - 1214 ЦК як на правову підставу своїх вимог, а обґрунтовуючи вимоги про стягнення 787298,22 грн, зауважив, що ця сума є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди за період із 01.10.2018 по 31.07.2021, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду саме відповідачеві.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення.

Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

За змістом пункту 4 частини 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього кодексу застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Підстави та порядок стягнення коштів, які особа мала б отримати за звичайних умов, втім не отримала, визначені також ст. 22 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 224, ст. 225 Господарського кодексу України, за змістом яких упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а інша сторона додержувалась правил здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав).

При цьому на відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п. 4 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливим є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, з часу продовження відповідачеві договору оренди землі щодо земельної ділянки, розташованої по вул. Козачій, 3 м. Запоріжжі, виник обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд погоджується з доводами прокурора та позивача, що ТОВ «Октан» (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшило вартість власного майна, а Запорізькою міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), на отримання яких позивач цілком обгрунтовано очікував.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Таким чином, з огляду на те, що речові права відповідача на земельну ділянку у період з 01.10.2018 по 31.07.2021 не зареєстровано, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Відповідно до вимог ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 ПКУ до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

На підставі ст. 10 ПКУ до місцевих податків належить у т.ч. податок на майно.

Згідно ст. 265 ПКУ. податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до положень п.12.5 ст. 12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів с нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Відповідно до п. 12.3.4 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Також слід зазначити, що базою оподаткування відповідно до статті 271 ПК є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК.

За змістом пункту 289.1 статті 289 ПК і частини першої статті 13 Закону України Про оцінку земель для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України Про оцінку земель).

Відповідно до положень статті 18 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою (частина перша статті 23 цього Закону).

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а виходячи з вимог статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону.

За приписами статті 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

30.06.2015 рішенням Запорізької міської ради № 7 було затверджено нормативну грошову оцінку земель м. Запоріжжя, яку введено в дію з 01.01.2016 року. В пункті 3 рішення зазначено, що базова вартість одного квадратного метра земель міста Запоріжжя станом на 01.01.2013 року становить 239,50 грн., та з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік 299,14 грн. В пункті 7 цього рішення зазначено про введення в дію нормативну грошову оцінку земель міста з 01.01.2016 року.

З наведеного слідує, що Запорізька міська рада, в межах наділених повноважень, у відповідно до законодавства України, затвердила та встановила податок та збори на користування землями міста Запоріжжя.

Саме тому, міська рада, формуючи розрахунок, встановила та розрахувала відсоток нормативної грошової оцінки землі, та розрахувала у відповідності до вищевказаних рішень та договору оренди землі суму завданих збитків, які міська рада понесла від безпідставно набутого майна товариством з обмеженою відповідальністю «Октан».

Відповідно до розрахунку, зробленого Управлінням з питань земельних відносин Запорізької міської ради, розмір недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «Октан» земельною ділянкою кадастровий номер :01:005:0107 площею 5967 кв.м., розташованою по вул. Козачій, 3 у м. Запоріжжі, у вигляді орендної плати за землю за періоди: за 2018 рік 71604,36 грн, за 2019 рік 286417,49 грн, за 2020 рік 262 199,53 грн, за 2021 рік з 01.01.2021 по 31.07.2021 167 076,84 грн.

Згідно зі ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статі 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Октан (вул. Вороніхіна, б.6, кв.36, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код юридичної особи 30077774) на користь Запорізької міської ради (пр. Соборний, б. 206, м. Запоріжжя, 69105, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, зменшений на суму сплаченої плати за землю за період з 01.10.2018 по 31.07.2021 у розмірі 787 298,22 грн (сімсот вісімдесят сім тисяч двісті дев`яносто вісім гривень 22 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Октан (вул. Вороніхіна, б.6, кв.36, м. Запоріжжя, 69068, ідентифікаційний код юридичної особи 30077774) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вул. Я. Новицького, б. 5, м.Запоріжжя, 69035) кошти, витрачені в 2021 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 11 809,47 грн (одинадцять тисяч вісімсот дев`ять гривень 47 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10 лютого 2022 року.

Суддя О.А. Топчій