ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.02.2022 Справа №905/2347/21

Суддя Господарського суду Донецької області Фурсова С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Радіна М.В., будинок 23; )

до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» (85001, Донецька область, місто Добропілля(з), пр.Шевченка, будинок 2; )

про стягнення 10 746,57 гривень, -

С У Т Ь С П О Р У

Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» про стягнення 10 746,57 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання Державним підприємством «Добропіллявугілля-Видобуток» зобов`язань з оплати наданих послуг у травні-липні 2021 року за договором №3т88829/267-21 від 25.01.2021.

Ухвалою суду від 15.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2347/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; встановлено сторонам строк для подання заяв по суті спору.

10.01.2022 до суду надійшла заява б/н від 05.01.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід», за змістом якої позивач надав суду уточнений розрахунок заявлених до стягнення сум, а також додаткові докази на виконання вимог ухвали суду від 15.12.2021.

18.01.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання №01-10/63 від 17.01.2022 Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу. Вказане звернення не було скріплено електронним цифровим підписом, проте надійшло до суду 20.01.2022 засобами поштового зв`язку.

03.02.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшло платіжне доручення №217 від 14.01.2022 на суму 10000 грн, з якого вбачається, що Державним підприємством «Добропіллявугілля-Видобуток» було сплачено охоронні послуги за договором №3т88829/267-21 від 25.01.2021. Вказаний платіжний документ не був скріплений електронним цифровим підписом, а тому не розглядався судом на час його надходження. Поряд з цим, 11.02.2022 платіжне доручення №217 від 14.01.2022 на суму 10000 грн надійшло до суду супровідним листом №01-10/171 від 09.02.2022 Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток».

Відповідь на відзив, подання якої в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком позивача, до господарського суду не надходила.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Як свідчать матеріали справи, 17.03.2021 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) був підписаний договір №3Т88829/267-21 охорони за допомогою комплексу тривожної сигналізації (КТС), за змістом п.2.1 якого замовник передає, а виконавець приймає під спостереження сигналізацію, встановлену на об`єктах, що зазначені в розрахунку - дислокації (додаток №1 до договору), та зобов`язується здійснювати негайний виїзд і прибуття в технічно можливий термін ГШР при спрацюванні сигналізації (в тому числі при спрацюванні РСТС та перезакриття об`єктів разом із замовником або з його довіреними особами.

За змістом п.п.3.3, 3.5 вказаного договору оплата за охоронні послуги здійснюється замовником на підставі рахунку та акту виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця, щомісячно до 15 числа наступного місяця. Датою оплати вважається дата зарахування коштів замовника на

банківський рахунок виконавця. Надані виконавцем послуги згідно з цим договором оформлюються актами прийому-передачі наданих послуг, які виконавець надає до 01 (першого) числа місяця, наступного за звітним.

Договір укладається терміном на один рік набуває чинності з моменту підписання і діє до 25.01.2022 року. Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, сторони домовились, що всі умови договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 25.01.2021 року (п.10.1 договору №3Т88829/267-21 від 17.03.2021).

Договір підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги вказаний вище договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Виходячи зі змісту матеріалів справи, у період з травня 2021 по серпень 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» були надані послуги за договором №3Т88829/267-21 від 17.03.2021 на загальну суму 10000 грн та оформлені наступні акти здачі-приймання робіт: №1143 від 31.05.2021 на суму 2500 грн, №1441 від 30.06.2021 на суму 2500 грн, №1726 від 31.07.2021 на суму 2500 грн, №2024 від 31.08.2021 на суму 2500 грн.

Вищевказані документи підписані представниками сторін без зауважень стосовно якості та обсягу наданих послуг, скріплені печатками замовника та виконавця, містять посилання на договір №3Т88829/267-21 від 17.03.2021, що свідчить про надання послуг саме за вказаним правочином.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.73, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, позивачем доведено належними та допустимими доказами надання послуг з охорони на загальну суму 10000 грн в межах договору №3Т88829/267-21 від 17.03.2021.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» неодноразово зверталось до замовника із претензіями №198/2021 від 17.09.2021, №234/2021 від 01.11.2021, у яких доводило до відома Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» про необхідність проведення розрахунку за надані послуги в межах договору №3Т88829/267-21 від 17.03.2021 на суму 10000 грн.

Водночас, за змістом наданого відповідачем супровідного листа №01-10/171 від 09.02.2022 Державним підприємством «Добропіллявугілля-Видобуток» погашено основний борг за договором №3Т88829/267-21 від 17.03.2021 на суму 10000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №217 від 14.01.2022.

Дослідивши вищезазначений платіжний документ на суму 10000 грн, суд встановив, що погашення заявленої до стягнення суми основного боргу за надані послуги на підставі актів здачі-приймання робіт: №1143 від 31.05.2021, №1441 від 30.06.2021, №1726 від 31.07.2021, №2024 від 31.08.2021 (на загальну суму 10000 грн) відбулось під час розгляду справи (07.12.2021 звернення позивача до суду із розглядуваним позовом згідно з поштовим штемпелем).

За приписами п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням того, що заборгованість відповідача перед позивачем на суму 10000 грн погашена в процесі розгляду справи, провадження по справі №905/2347/21 стосовно вимог про стягнення основного боргу підлягає закриттю.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п.7.1 договору №3Т88829/267-21 від 17.03.2021 у випадку несвоєчасної (неповної) оплати послуг за договором, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення, та у межах трирічного строку позовної давності.

Як вбачаться з доданого позивачем розрахунку, позивач нараховує пеню в розмірі 540,62 грн наступним чином:

- 183,56 грн пеня за зобов`язання травня 2021 у період з 15.06.2021 26.11.2021 виходячи з суми боргу 2500 грн;

- 152,74 грн пеня за зобов`язання червня 2021 у період з 15.07.2021 26.11.2021 виходячи з суми боргу 2500 грн;

- 119,32 грн пеня за зобов`язання липня 2021 у період з 15.08.2021 26.11.2021 виходячи з суми боргу 2500 грн;

- 85 грн пеня за зобов`язання серпня 2021 у період з 15.09.2021 26.11.2021 виходячи з суми боргу 2500 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку пені за допомогою комп`ютерної програми «Ліга-Закон», з огляду на те, що позивач припустився помилки при визначенні початкових дат для нарахування штрафної санкції за зобов`язаннями (зважаючи на зміст п.3.3 договору №3Т88829/267-21 від 17.03.2021 та ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), суд встановив, що сума пені фактично дорівнює 535,20 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 205,95 грн інфляційних збитків за наступними періодами:

- 55,31 грн за зобов`язання травня 2021 у період з 15.06.2021 26.11.2021 виходячи з суми боргу 2500 грн;

- 50,21 грн за зобов`язання червня 2021 у період з 15.07.2021 26.11.2021 виходячи з суми боргу 2500 грн;

- 47,66 грн за зобов`язання липня 2021 у період з 15.08.2021 26.11.2021 виходячи з суми боргу 2500 грн;

- 52,77 за зобов`язання серпня 2021 у період з 15.09.2021 26.11.2021 виходячи з суми боргу 2500 грн.

З цього приводу суд зазначає про наступне.

Суд враховує, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Враховуючи межі періоду, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат у відповідності до правових позицій Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладених у постановах від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 25.08.2020 по справі №924/534/19, господарський суд встановив, що сума інфляційних втрат є фактично більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у вказаній частині є правомірними на визначену позивачем суму, а саме 205,95 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 535,20 грн з одночасним задоволенням вимог про стягнення інфляційних на визначену позивачем суму, а саме 205,95 грн.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2270 грн, сплачений позивачем на підставі платіжного доручення №5534 від 06.12.2021, підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам з віднесенням у частині, в якій провадження у справі закрито на відповідача. При цьому, суд виходить з того, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, і лише після відкриття провадження у справі відповідачем вчинені дії щодо часткового погашення суми основного боргу.

За змістом попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» просило суд стягнути з відповідача витрати, пов`язані із поштовим відправленням у розмірі 170 грн.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.2 ст.128 вказаного нормативно-правового акту розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходження, забезпечення доказів та вчинення інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником додано до позовної заяви опис вкладення у цінний лист про направлення Державному підприємству «Добропіллявугілля-Видобуток» копії позовної заяви із додатками, накладна №018 та фіскальний чек, за змістом якого, сума поштової послуги (направлення кореспонденції) склала 69,20 грн з ПДВ.

Разом з цим, з огляду на те, що матеріали розглядуваного позову були скеровані заявником до суду поштою, за змістом накладної установи зв`язку (зворотній бік конверту) вартість послуг з направлення поштової кореспонденції становила 55,20 грн.

Таким чином, оскільки матеріали справи містять докази понесених позивачем витрат на відправлення поштової кореспонденції, пов`язаної з розглядом справи, у розмірі 124,40 грн, суд вважає за необхідне покласти витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» у зазначеному розмірі на відповідача.

Крім того, за змістом попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» заявлено вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 5000 грн.

Як вказувалось, відповідач у клопотанні №01-10/63 від 17.01.2022 стверджував, що підготовка та складання розглядуваного позову не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, зазначав про не співмірність ціни позову та заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим, заявник просив суд зменшити розмір сум, що підлягають сплаті адвокату, з огляду на розумну необхідність відповідних витрат для даної справи.

З приводу заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5000 грн, керуючись ст.126 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.1 ст.126 вказаного кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

При цьому, згідно з ч.ч.4, 5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем представлено копії договору №26-11/21 від 26.11.2021 про надання правової допомоги; акту надання послуг №1 від 26.11.2021, ордеру серії АР №1075521, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Пищенка Євгена Юрійовича №001331 від 29.06.2017.

Як свідчать матеріали справи, 26.11.2021 між адвокатом Пищенко Євгеном Юрійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» (клієнт) укладено договір №26-11/21 про надання правової допомоги, за приписами п.п.1.1 предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту щодо:

- захисту інтересів клієнта та/або його працівників в будь-яких правоохоронних органах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування;

- захисту інтересів клієнта та/або його працівників під час проведення будь-яких слідчих дій за участю клієнта та/або його рідних;

- захисту інтересів клієнта та/або його працівників в судах всіх юрисдикцій по всім справам та/або кримінальним провадженням, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів клієнта.

Сторони домовились, що гонорар адвоката за надання правової допомоги клієнту погоджується за взаємною згодою сторін або шляхом підписання відповідного додатку до цього договору в кожному конкретному випадку та сплачується клієнтом згідно фактично виконаного обсягу робіт за звітний календарний рік (п.4.2 вказаного правочину).

У додатку №1 до договору №26-11/21 від 26.11.2021 сторонами було погоджено, зокрема, наступні види та найменування робіт адвоката, а також розмір гонорару за них:

- надання усних консультацій без вивчання документів - 500 грн;

- складанння позовної заяви майнового характеру або відзиву - 3000 грн;

За змістом п.2 вказаного додатку до вартості послуг не входять транспортні витрати, витрати на відрядження, поштові витрати, судовий збір. Остаточна вартість послуг вказується в актах здачі-приймання робіт (надання послуг).

Як свідчать наявні у акті надання послуг №1 від 26.11.2021 відомості щодо обсягу виконаних адвокатом робіт, під час здійснення розгляду місцевим судом справи №905/2347/21 адвокатом надано такі послуги:

- юридична консультація (усна) 500 грн (1 год);

- правовий аналіз господарських відносин, документів та обставин справи 1000 грн (1 год);

- складання позовної заяви 3000 грн (1 шт.);

- супровід подання позову до суду (усна консультація) 500 грн (1 год).

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для відшкодування всієї суми гонорару та фактичних витрат має бути встановлено, що такі витрати були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 Господарського процесуального кодексу України та у ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з аналізу судової практики Верховного Суду (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17, від 19.02.2019р. у справі №917/1071/18), якщо суд при вирішенні клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, зазначені витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а також що їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Як свідчать матеріали справи, цей спір відноситься до категорії справ незначної складності, отже підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося, доказів на підтвердження ступеня складності справи, вирішення нових правових питань суду не надано.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи вищезазначене, з огляду на положення ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги співмірність витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову та складністю справи, зважаючи на викладені у клопотанні №01-10/63 від 17.01.2022 Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток», суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на оплату послуг адвоката є неспівмірними з сумою позову та не відповідають складності даної справи, внаслідок чого, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 2500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 126, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» про стягнення 10 746,57 гривень задовольнити частково.

Закрити провадження по справі №905/2347/21 в частині стягнення з Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» 10000 грн основного боргу за надані послуги за договором №3Т88829/267-21 від 17.03.2021.

Стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» (85001, Донецька область, місто Добропілля(з), пр.Шевченка, будинок 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Радіна М.В., будинок 23; ), пеню 535,20 грн, інфляційні втрати 205,95 грн, витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2500 грн, поштові витрати у розмірі 124,40 грн, а також судовий збір в сумі 2268,85 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 15.02.2022

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Позивач: Державне підприємство «Добропіллявугілля-Видобуток» (85001, Донецька область, місто Добропілля(з), пр.Шевченка, будинок 2; )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронний холдінг - Схід» (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Радіна М.В., будинок 23; )

Суддя С.М. Фурсова