ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.02.2022р. Справа №905/2009/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Зеленському Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" (; адреса: 51901, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Колеусівська, буд. 1),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп" (; адреса: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 10П)

про стягнення 473101,20 грн., -

за участю представників

від позивача: Журавель І.П. - адвокат за довіреністю № 83 від 10.01.2022 (свідоцтво серія ДП №4287 від 17.05.2019);

від відповідача: Ангелін І.І. - адвокат за ордером серії АІ №1198898 від 17.01.2022 (свідоцтво №2312 від 14.11.2006);

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп" неустойки у розмірі 473101,20 грн., а також відшкодування судових витрат за розгляд справи.

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №21/1470 від 22.02.2021 в частині термінів поставки товару.

На підтвердження вимог надано суду: договір поставки № 21/1470 від 22.02.2021, специфікацію № 1 від 22.02.2022 до договору поставки № 21/1470 від 22.02.2021, креслення ДМГ.137.2597.04.00.00.000СБ, повідомлення про порушення умов договору від 29.07.2021 № 89/411, претензію від 30.07.2021 № 89/413, видаткову накладну № 415 від 07.09.2021, товарно-транспортну накладну № 415 від 07.09.2021, правовстановлюючі документи позивача.

Відповідач у поданому ним відзиві просить задовольнити позов частково, а саме: зменшити розмір пред`явлених до стягнення санкцій на підставі ст. 233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за несвоєчасну поставку товару за договором поставки №21/1470 від 22.02.2021 у сумі 20644,42 грн.

На підтвердження аргументів до відзиву додано: листування з позивачем щодо торгів (тендеру), листи № 2570 від 01.11.2021, вих.№ 2430 від 08.06.2021, повідомлення про порушення умов договору від 29.07.2021 № 89/411, претензію від 30.07.2021 № 89/413, листи вих № 2502 від 19.08.2021 з фотозвітом, видаткову накладну № 415 від 07.09.2021, акт прийому-передачі № 415 від 07.09.2021, товарно-транспортну накладну № Р415 від 07.09.2021, рахунок на оплату № 407 від 07.09.2021, лист №2570 від 01.11.2021, правовстановлюючі документи відповідача.

Позивач у відповіді на відзив заперечує проти доводів відповідача, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До відповіді на відзив додано: технічне завдання на тендер з закупівлі обладнання на 2021 рік, листи від 14.01.2021 № 076/021, № 2230 від 18.01.2021, Технологічний регламент виробництва пеків, масел та інших продуктів переробки смоли кам`яновугільної смолопереробного цеху ТР-КХ-04-21, Технічний звіт смолопереробного цеху за липень 2021 року, договори поставки № 17/208 від 17.05.2017, № 17/584 від 08.12.2017 з додатками та додатковими угодами до них, додаток № 4 до контракту № DKHZ-KTL-2021-1/1603 від 16.06.2021.

Відповідач разом з клопотанням б/н від 07.02.2022 (вх.№01-35/859 від 08.02.2022) надав до матеріалів справи фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва за 3 квартал 2021 року ТОВ «ТД ДОНМАШГРУП», баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2021 та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2021 року ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод», які долучено до справи.

У додаткових поясненнях позивач заперечує проти аргументів відповідача, наполягає на задоволенні позову повністю.

До пояснень додано: лист №2692 від 94.02.2022, довідку від 09.02.2022 № 01/10-14 про вартість пеку кам`яновугільного електродного (гранульованого), які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.02.2022 представники позивача та відповідача підтримали свої вимоги і заперечення, з підстав викладених у заявах по суті та поясненнях.

Заслухавши аргументи позивача та відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на таке:

З матеріалів справи відомо, що між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський коксохімічний завод" (далі позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп" (далі відповідач, постачальник) укладено договір поставки № 21/1470 від 22.02.2021, за умовами якого постачальник зобов`язався виготовити і передати, а покупець прийняти і оплати товар на умовах, передбачених цим договором.

Кількість, номенклатура товару вказуються в специфікаціях (додатках) до цього договору, що є невід`ємною частиною договору (п.2.1 договору). Поставка товару здійснюється видами транспорту, зазначеними в специфікаціях (п.3.1 договору). Строки поставки товару вказуються в специфікаціях (п.3.3 договору).

У пункті 3.4 договору сторонами обумовлено, що постачальник має право здійснити поставку товару в інші терміни виключно на підставі попередньої письмової згоди покупця.

Право власності на товар та ризик його випадкового знищення або пошкодження товару переходить від постачальника до покупця з дати поставки товару (п.3.6 договору).

Згідно з п.4.1, п.4.3 договору поставка товару здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, зазначених в специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов`язані з постачанням товару. Загальна сума договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється відповідно до доданих до неї специфікацій.

Оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточних рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі. Оплата за поставлений товар буде проводитися протягом терміну, зазначеного в специфікації, який обчислюється з дати поставки товару та надання документів, зазначених в п.6.3 цього договору. Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. Покупець має право здійснити оплату товару до настання термінів оплати. (п.5.1, п.5.2, п.5.3, п.5.4 договору)

Приймання товару по кількості проводиться відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 зі змінами і доповненнями, а також відповідно до вимог ТУ і ГОСТ для даного виду товару (п.6.1 договору).

Приймання товару за якістю проводиться одним з наступних способів, які обираються покупцем: відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 зі змінами і доповненнями, а також відповідно до вимог ТУ і ГОСТ для даного виду товару; за участю незалежної експертної організації або Торгово-промислової палати України (або її регіонального відділення), злученої покупцем (п.6.2 договору).

Згідно п.7.3 договору у випадку порушення термінів або обсягів поставок товару більше ніж на 5 календарних днів, постачальник сплачує покупцеві неустойку в розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк товару, за кожен календарний день прострочення строків поставки товару, при цьому неустойка нараховується постачальнику починаючи з першого календарного дня порушення термінів або обсягів поставок товару.

У випадку порушення термінів поставки товару більш ніж на 14 календарних днів покупець має право відмовитися від подальшого приймання і оплати товару, а також вимагати повернення раніше сплачених за товар грошових коштів, які постачальник зобов`язаний повернути протягом 3 банківських днів з дати отримання такого повідомлення покупця, яке вважається отриманим постачальником після закінчення 3 робочих днів з дати відправлення повідомлення покупцем за адресою постачальника, вказаною в договорі (п.7.4 договору).

У пункті 10.3 договору сторони обумовили, що вся офіційна документація, пересилання документів, повідомлень, заяв і претензій, пов`язаних з виконанням договору або які виходять з нього, повинні направлятися сторонами безпосередньо на адреси місцезнаходження один одного, зазначені в цьому договорі. Крім того, сторони узгодили, що офіційні листи (претензії, повідомлення, вимоги, заяви) пов`язані з виконанням цього договору або випливають з нього, можуть бути спрямовані сторонами шляхом направлення сканованої копії такого офіційного листа, за підписом уповноваженої особи сторони договору, в електронному повідомленні на вказані у цьому пункті договору електронні адреси. Документи, спрямовані на електронні адреси сторін, зазначені у цьому пункті договору, мають повну юридичну силу до дати обміну оригіналами, породжують права і обов`язки для сторін.

Цей договір діє до 21.02.2023, але в будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов`язань, в тому числі гарантійних, за цим договором (п.10.5 договору).

У пункті 10.6 договору сторони обумовили, що за всіма видами зобов`язань і відповідальності сторін встановлюється загальний строк позовної давності тривалістю три роки (за винятком термінів позовної давності, що перевищують трирічний період відповідно до чинного законодавства України).

Згідно п.10.8 договору всі зміни і доповнення до договору є невід`ємною частиною договору і дійсні лише в тому випадку якщо вони вчинені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками обох сторін.

22.02.2021 позивачем та відповідачем підписано специфікацію №1 до договору поставки № 21/1470 від 22.02.2021, у якій визначено: найменування товару «Стрічка транспортерна L=17,2 пог.м., код УКТ ЗЕД 8431» та якісні характеристики товару; кількість - 1 шт.; ціна без ПДВ 1.194.700 грн., ПДВ 20% 238.940,00 грн., всього з урахуванням ПДВ 1.433.640,00 грн. (п.1); умови поставки DDP-склад покупця, м. Кам`янське у відповідності до «ІНКОТЕРМС» в редакції 2020 року (п.2); строк/термін поставки 100 календарних днів з дати підписання цієї специфікації та узгодження покупцем креслення ДМГ.137.2597.04.00.00.000СБ. Креслення повинно бути розроблено постачальником та надано покупцю на узгодження у термін не більше ніж 20 календарних днів з дати підписання цієї специфікації (п.3); умови оплати товару по факту постачання 50 календарних днів від дати поставки кожної партії товару (п.4); додаткові умови поставки відвантаження товару здійснюється з 1-го по 25-е число календарного місяця (п.8); гарантійний строк 3 місяці з дати поставки на заводський дефект (п.9); рік випуску товару 2021 рік (п.10).

Відповідно до наявного в матеріалах справи креслення ДМГ.137.2597.04.00.00.000СБ до специфікації №1 від 22.02.2021 до договору поставки № 21/1470 від 22.02.2021, вказане креслення узгоджено покупцем 23.03.2021.

Як свідчать матеріали справи, 07.09.2021 на виконання договору поставки № 21/1470 від 22.02.2021 постачальник поставив, а покупець прийняв згідно товарно-транспортної накладної, видаткової накладної № 415 та акту приймання-передачі № 415 товар - «Стрічка транспортерна L=17,2 пог.м., кр. ДМГ.137.2597.04.00.00.000СБ» кількістю 1 шт., вартістю без ПДВ 1.194.700 грн., ПДВ 20% 238.940,00 грн., всього з урахуванням ПДВ 1.433.640,00 грн.

Покупець звертався до постачальника з повідомленням про порушення умов договору від 29.07.2021 № 89/411 та претензією від 30.07.2021 № 89/413, в якій вимагав сплатити неустойку, обумовлену у п.7.3 договору, за час прострочення поставки товару.

Не отримавши задоволення своїх вимог, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Сукупність встановлених у справі обставин, з урахуванням вимог ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 230, 231 ГК України, свідчить про обґрунтованість поданого позову, оскільки постачальником було порушено строк поставки товару за Специфікацією № 1 від 22.02.2021 до договору.

Сторонами не оспорюється і підтверджується матеріалами справи, що товар мав бути поставлений покупцю у строк до 01.07.2021 включно.

Разом з цим, відповідачем як постачальником товар поставлено позивачу як покупцю 07.09.2021, тобто з простроченням на 66 календарних днів.

Вказані обставини також не заперечуються і відповідачем у справі, однак, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач неодноразово вказував на те, що його вина у простроченні виконання зобов`язань за договором поставки відсутня, оскільки він звертався до позивача з листом від 08.06.2021 №2430 (до спливу строку постачання) про продовження граничного строку поставки на 30 календарних днів, посилаючись на санітарно-епідеміологічну ситуацію в країні та на підприємстві, несвоєчасне постачання товарів контрагентами, неповне врахування специфіки товару, що підлягав виготовленню, як на підстави що не залежать від волі відповідача, проте, позивач таке звернення проігнорував.

Відповідач просить задовольнити позов частково, а саме: зменшити розмір пред`явлених до стягнення санкцій на підставі ст. 233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за несвоєчасну поставку товару за договором поставки №21/1470 від 22.02.2021 у сумі 20644,42 грн.

Відповідач посилається на те, що пред`явлений позивачем до стягнення з нього розмір неустойки є занадто та несправедливо великий, позивач не скористався своїм правом відмовитись від прийняття та оплати товару згідно п.7.4 договору, що свідчить, на думку відповідача, про те, що позивач не поніс істотних збитків. При цьому стягувана сума становить третину всієї вартості товару, який виготовив та поставив відповідач. Також відповідач просить врахувати майновий стан сторін та зазначає, що статутний капітал підприємства позивача значно перевищує статутний капітал та доходи підприємства відповідача, а також те, що поставка товару відповідачем виконана і позивачем цей товар використовується у власній господарській діяльності.

Надаючи оцінку цим доводам відповідача, суд зазначає таке.

Частинами 1 та 2 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У частині 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Баланс ймовірностей або перевага доказів характерні для цивільного та господарського процесів, де основним принципом є змагальність сторін, а суд виступає лише арбітром.

Системний аналіз положень частини 1 статті 42, частини 1 статті 44 Господарського кодексу України дає підстави для висновку, що будь-яка підприємницька діяльність суб`єктів господарювання здійснюється на підставі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Виходячи зі змісту пункту 3 частини 1 статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 509, частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526, частина 1 статті 628, статті 629 Цивільного кодексу України).

Суд ставиться критично до посилання відповідача на неспівмірність передбаченого п.7.3 договору розміру неустойки за прострочення поставки товару з розміром санкцій для позивача у п.7.2 у разі затримки оплати поставленого товару.

Сторони є вільними при укладанні договору. Розмір штрафних санкцій та порядок їх нарахування встановлений договором. Підписуючи цей договір, сторони дали згоду на його умови.

Здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку товару відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування санкцій за порушення ним зобов`язань.

Судом встановлено, що договір поставки № 21/1470 від 22.02.2021 вчинений з дотриманням відповідних норм законодавства і матеріали справи не містять фактичних даних стосовно невідповідності його чинному законодавству в розумінні ст.204 ЦК України, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів протилежного.

Так, у листі вих.2430 від 08.06.2021 відповідач повідомляв позивача про наявні обставини щодо неможливості виконання зобов`язання у строки погоджені сторонами з огляду на санітарно-епідеміологічну ситуацію в країни, пов`язану з поширенням COVID-19, введення карантинних обмежень призвели до часткової зупинки підприємства та несвоєчасну поставку контрагентами відповідача комплектуючих та сировини, необхідних для виготовлення товару «Стрічка транспортерна L=17,2 пог.м., кр. ДМГ.137.2597.04.00.00.000СБ», та пропонував позивачу погодити граничний строк поставки товару на 30 календарних днів, до 31.07.2021.

Позивач залишив даний лист без відповіді. Доказів внесення змін до договору поставки № 21/1470 від 22.02.2021 у порядку обмовленому сторонами у п.10.8 договору матеріали справи не містять. Відтак, строк виконання постачальником зобов`язань з поставки за цим договором залишився без змін до 01.07.2021 включно.

У відповідь на отриману від позивача претензію № 89/413 від 30.07.2021, відповідач у листі від 19.08.2021 № 2502 визнав факт прострочки поставки товару та просив не застосовувати до нього штрафні санкції, посилаючись на аналогічні викладеним у листі вих.2430 від 08.06.2021 обставини, також просив позивача перенести строк поставки обладнання до 15-20.09.2021.

Як вже встановлено судом, відповідач поставив товар позивачу 07.09.2021.

Доказів повернення цього товару або пред`явлення відповідачу претензій щодо його якості до матеріалів справи не надано. Також відсутні докази проведення повних чи часткових розрахунків позивачем за отриманий від відповідача товар.

Заперечуючи проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, позивач вказує, що він уклав ряд договорів зі своїми контрагентами щодо поставки товару (пек кам`яновугільний високотемпературний), який позивач мав намір виготовити за допомогою використання отриманого від відповідача товару (стрічка транспортерна) та поставити своїм покупцям згідно договорів поставки № 17/208 від 17.05.2017, від 17/584 від 08.12.2017 та контракту № DKHZ-KTL-2021-1/1603.

Як стверджує позивач, несвоєчасною поставкою товару відповідач спричинив негативні наслідки для позивача у вигляді зменшення обсягів виробництва протягом липня 2021 року, а саме з запланованих 3375тон було фактично вироблено 2760,784 тон, що підтверджується звітом смолопереробного цеху позивача за липень 2021 року. Ціна реалізації пеку кам`яновугільного електродного (гранульованого) у липні 2021 року згідно наданої позивачем довідки склала 18050,91 грн. за тону. Таким чином, як стверджує позивач, з вини відповідача позивачу завдано збитків на загальну суму 11.088.674,01 грн.

Разом з тим, позивачем не надано доказів пред`явлення його контрагентами претензій щодо виконання позивачем зобов`язань за укладеними договорами поставки № 17/208 від 17.05.2017, від 17/584 від 08.12.2017 та контрактом № DKHZ-KTL-2021-1/1603, не доведено у порядку, передбаченому положеннями ч.3 ст.13, ст.ст.74, 76-77 ГПК України, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність саме відповідача як заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у позивача у вказаному ним розмірі - наслідком такої протиправної поведінки, що ці збитки не є абстрактними (не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та на прогнозах). При цьому, стягнення збитків у даній справі не є предметом розгляду.

Суд враховує, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

Поряд з цим, наявність у покупця можливості стягувати із постачальника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може становити непомірний тягар для нього і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків його кредитора.

Близька за змістом правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Суд враховує також правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, відповідно до якої, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Господарським судом враховано надані пояснення позивача, відповідно до яких його підприємство також зазнало збитків через прострочення поставки товару, необхідного для його виробництва.

Проте, приймаючи до уваги те, що позивачем не обґрунтовано розміру збитків внаслідок прострочення саме відповідачем поставки товару, фактично поставка товару відбулася 07.09.2021 року, прийнята позивачем за якістю без зауважень, при цьому, порушення відповідачем строку поставки відбувалось в часи складної санітарно-епідеміологічної ситуації в країни, пов`язаної з поширенням COVID-19, введення карантинних обмежень у всій державі і такі обмеження тривають до тепер, що є загальновідомим фактом, господарський суд враховує майнові інтереси обох сторін та частково задовольняє клопотання відповідача і, застосувавши положення ст. 233 ГК України, зменшує розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання на 20%, та стягує з відповідача 378.480,96 грн. штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару.

Судові витрати за розгляд цієї справи покладається на відповідача повністю у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 129, 232, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп" неустойки у розмірі 473101,20 грн. задовольнити частково.

Зменшити розмір неустойки на 20 (двадцять) відсотків.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп" (; адреса: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 10П) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" (; адреса: 51901, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Колеусівська, буд. 1) неустойку у розмірі 378.480,96 грн. та відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи 7096,52 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.02.2022.

Суддя Н.В. Величко