ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022 Справа № 914/3409/21

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс», місто Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс», місто Львів

про стягнення 106 412,40 грн заборгованості.

За участю представників:

від позивача: Алексєєнко Я.Я. представник за довіреністю №Д-89 від 30.12.2021;

від відповідача: не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» про стягнення 106 412,40 грн заборгованості.

Ухвалою від 16.11.2021 суд залишив без руху позовну заяву Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Укроборонсервіс» та надав позивачу строк для усунення недоліків.

У зв`язку з усуненням допущених недоліків позовної заяви, Господарський суд Львівської області Ухвалою від 13.12.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 12.01.2022 о 15:00 год.

12.01.2022 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№698/22).

12.01.2022 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№622/22).

Протокольною ухвалою від 12.01.2022 суд, враховуючи подані представниками сторін клопотання, відклав судове засідання для розгляду справи по суті на 02.02.2022 на 15:00 год., відсутнім в судовому засіданні позивачу та відповідачу, суд в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України, надіслав ухвалу-повідомлення про дату та час наступного судового засідання. Явка сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Представник позивача в судове засідання 02.02.2022 для розгляду справи по суті з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Надала для огляду суду оригінали додатків долучених до позовної заяви.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 02.02.2022 для розгляду справи по суті не забезпечив. Відзив, заяви, клопотання від відповідача станом на дату та час проведення судового засідання до суду не надходили. Явка представника відповідача в судове засідання 02.02.2022 не визнавалась обов`язковою.

Ухвала-повідомлення від 12.01.2022 про відкладення розгляду справи на 02.02.2022 надсилалась відповідачу на дві адреси:

-юридичну: вказану позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 79008, Львівська область, місто Львів, вулиця Староєврейська, будинок 7-А;

- представника відповідача, вказану у клопотанні (вх.№619/22 від 12.01.2022), а саме: 76009, місто Івано-Франківськ, вулиця В. Івасюка, будинок 11, квартира 271.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 17.01.2022 прийняте та 20.01.2022 прямує до точки видачі/доставки (місце виконання операції місто Івано-Франківськ, індекс 76009). 21.01.2022 поштове відправлення за номером 510 вручене особисто адресату представнику відповідача.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, а також враховуючи, що явка представника відповідача в засідання обов`язковою не визнавалась, не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті в даному судовому засіданні.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Відзив у встановлений судом строк відповідачем не подано.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 02.02.2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.07.2020 між позивачем та відповідачем був укладений договір №95-29012-24/20 на постачання нафтопродуктів, відповідно до умов якого відповідач зобов`язувався поставити у власність позивача нафтопродукти (ДК 021:2015 Код 09130000-9 Нафта і дистиляти) в талонах дизельне паливо, визначений сторонами в специфікації, що є додатком договору, а позивач зобов`язувався прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах договору.

На виконання умов вказаного договору позивач оплатив товар на загальну суму 739 196,40 грн. До 10.12.2020 позивачу на АЗС безперешкодно було відпущено 4690 літрів дизельного палива на загальну суму 93 987,60 грн (4690 літрів дизельного палива (що були відпущені Позивачу) х 20,04 грн (ціна за 1 літр дизельного пального відповідно до видаткової накладної №521 від 30.10.2020) 93 987,60 грн).

Позивач стверджує, що починаючи з 10.12.2020 відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, талони, видані відповідачем позивачу, не приймаються на станціях АЗС, відпуск товару позивачу не здійснюється. Позивач не може використати товар (дизельне пальне) об`ємом 5310 літрів, загальною вартістю 106 412,40 грн (5310 літрів дизельного палива, які не було отримано позивачем) х 20,04 грн (ціна за 1 літр дизельного пального відповідно до видаткової накладної №521 від 30.10.2020) 106 412,40 грн).

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 106 412,40 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений законом і судом, не подав, проти позову не заперечив.

Обставини встановлені судом.

Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне підприємство «Укроборонсервіс» (далі підприємство) є державним комерційним підприємством, реорганізованим шляхом перетворення державного підприємства «Укроборонсервіс» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.1996 №1247 (п.1.1. Статуту затвердженого Наказом Державного концерну «Укроборонпром» від 20.05.2019р. №120 (нова редакція).

Відповідно до п.1.2. Статуту, найменування підприємства:

- повне: українською мовою - Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне підприємство «Укроборонсервіс»;

- скорочене: українською мовою - Державне підприємство «Укроборонсервіс».

21.07.2020 між Державним підприємством «Укроборонсервіс» (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» (надалі по тексту рішення відповідач, згідно з договором - постачальник) було укладено договір №95-29012-24/20 на постачання нафтопродуктів (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити у власність покупця нафтопродукти (ДК 021:2015 Код 09130000-9 Нафта і дистиляти) в талонах дизельне паливо, визначений сторонами в специфікації, що є додатком договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2. та п.1.3. договору постачальник зобов`язується зберігати придбаний покупцем у постачальника товар протягом строку та на умовах, передбачених цим договором. Найменування товару, кількість, ціна, інформація щодо номеру та назви ДСТУ, вимогам якого відповідає товар, тощо, наведені в специфікації, що є додатком №1 до договору (далі - специфікація).

Сторонами підписано специфікацію №1 (додаток №1 до договору №95-29012-24/20 від 21.07.2020) за якою загальна вартість товару з урахуванням ПДВ складає 538 800,00 грн, а саме: дизельне паливо - в кількості 30 000 літрів, ціна за одиницю вимірювання (літр) з ПДВ на дату аукціону на стелі АЗС постачальника - 22,49 грн. Термін дії талонів на паливо становить 12 місяців з моменту передачі відповідних талонів.

Згідно п. 3.1. договору поставка товару здійснюється постачальником партіями, за заявкою покупця, підписаною уповноваженою особою, (далі - заявка), шляхом передачі постачальником покупцю талонів.

Відповідно до п. 3.2. договору місце поставки (місце фактичної заправки автотранспорту покупця) АЗС, зазначені у додатку №2 до договору та додатково будь-які інші АЗС по території України за умовами цього договору. Постачальник несе всі ризики щодо втрати чи пошкодження товару до його передачі покупцю згідно умов договору.

Постачання товару покупцю здійснюється постачальником цілодобово (за винятком технічних перерв) на АЗС, при умові пред`явлення дійсного талону. Передача покупцю товару здійснюється шляхом заправки транспортних засобів покупця в кількості та асортименті, обраних покупцем самостійно.

Згідно п. 3.3. договору постачальник гарантовано повинен здійснювати відпуск товару (фактичну заправку автотранспорту покупця) на АЗС, зазначених у додатку №2 до договору, при цьому покупець має право безпосереднього вибору АЗС з наведеного у додатку №2 переліку.

Відповідно до п. 3.8. та п.3.9. договору товар постачається із застосуванням талонів та регламентується порядком відпустку і обліку товару з використанням талонів (додаток № 3), який є невід`ємною частиною договору. Датою поставки (передачі) товару є дата отримання товару покупцем від постачальника шляхом передачі талонів. Обов`язки постачальника по поставці (передачі) товару покупцю вважаються виконаними належним чином з моменту своєчасної заправки автотранспортного засобу покупця на відповідній АЗС.

Згідно п. 3.10. договору обов`язок передачі (відпуску) товару покупцю покладається на постачальника. При цьому право власності на товар у талонах переходить від постачальника до покупця на дату підписання видаткової накладної та Акта приймання-передачі талонів.

Пунктом 3.12. сторони погодили, що прийнятий за талонами товар знаходиться на відповідальному зберіганні у постачальника до моменту відпуску товару покупцю на АЗС (фактичної заправки автотранспорту покупця). Вартість відповідального зберігання протягом строку дії талонів включено у ціну товару. Ризики випадкового знищення або випадкового псування товару переходять до покупця з моменту одержання (відпуску) товару по талонах на АЗС.

Відповідно до п. 3.16. договору у разі відмови відпуску товару транспортним засобам покупця на АЗС, зазначених в додатку №2 до договору, працівник покупця спільно з представником (оператором, працівником) АЗС, а в разі їх відмови в участі при складанні документу самостійно, складає Акт про нездійснення відпуску товару за договором у 2 (двох) примірниках. Зазначений Акт направляється постачальнику із викликом для прибуття до відповідної АЗС. Направлення Акта здійснюється покупцем на електронну адресу постачальника.

Згідно п. 3.16.1. договору повноважний представник постачальника зобов`язаний прибути до відповідної АЗС, зазначеної у виклику покупця, у строк, що не перевищує 1 (один) робочий день з моменту отримання постачальником такого виклику, для складання спільного з покупцем Акта про нездійснення відпуску товару та з`ясування причин невідпуску товару, попередньо повідомивши покупця про конкретну дату та час його прибуття, шляхом направлення електронного листа на електронну адресу покупця.

Відповідно до п. 3.16.2. договору у випадку неявки представника постачальника у встановлені строки після одержання постачальником виклику до відповідної АЗС у повідомлений ним час або неотримання покупцем від постачальника електронною поштою повідомлення про конкретну дату та час прибуття представника постачальника на АЗС або відмови повноважного представника постачальника від підписання відповідного Акта та повторної відмови на такій АЗС у відпуску товару, працівники покупця складають Акт про повторне нездійснення відпуску товару (комісійно у складі не менше 3 осіб).

Сторони домовились, що такий Акт про повторне нездійснення відпуску товару, в тому числі складений комісійно працівниками покупця є беззаперечним доказом невідпуску товару та є достатньою підставою для застосування до постачальника штрафних санкцій, передбачених договором.

Пунктом 3.16.4. сторони погодили, що у випадку складання Акта про нездійснення відпуску товару в порядку, визначеному договором, покупець також має право залучати до складання Акта про нездійснення відпуску товару третіх осіб, зокрема, працівників АЗС та/або інших суб`єктів господарювання, підприємства, установи організації та/або експертні установи та/або представників громадськості (зокрема представників профспілкових організацій) тощо.

Згідно п. 4.1. договору ціна договору та ціна за одиницю товару зазначаються в специфікації та включають в себе всі податки, збори, необхідні платежі, що сплачуються або мають бути сплачені згідно із законодавством України, а також витрати з транспортування до місця поставки, розвантаження, зберігання товару покупцю на АЗС, навантаження (відпуск товару покупцю на АЗС) та всі інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням договору.

Відповідно до п. 4.4. договору первинні документи, якими оформлюється передача товару за талонами від постачальника до покупця є видаткова накладна, та відповідний акт приймання-передачі товару за талонами (за текстом договору - первинні документи).

Згідно п. 4.7.1. договору оплата за поставлений товар за талонами здійснюється покупцем впродовж 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання партії товару за талонами (якщо інше не визначено договором), за умови надання постачальником супровідних документів, рахунку на оплату та належно оформлених первинних документів, а також реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних належим чином оформленої податкової накладної та за умови відсутності неусунених зауважень покупця до змісту та форми зазначених документів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до видаткових накладних №291 від 31.07.2020, №310 від 10.08.2020, №363 від 01.09.2020 відповідач передав позивачу товар (дизельне паливо) у кількості 27 410 літрів на загальну суму 538 796,40 грн (у тому числі ПДВ), а саме:

- видаткова накладна №291 від 31.07.2020 дизельне паливо в кількості 10 000 літрів, ціна (літр) з ПДВ - 19,40 грн, на суму 194 000,00 грн;

- видаткова накладна №310 від 10.08.2020 дизельне паливо в кількості 10 000 літрів, ціна (літр) з ПДВ - 19,63 грн, на суму 196 300,00 грн;

- видаткова накладна №363 від 01.09.2020 дизельне паливо в кількості 7 410 літрів, ціна (літр) з ПДВ - 20,04 грн, на суму 148 496,40 грн.

Між сторонами підписано акти приймання-передачі талонів на пальне від 31.07.2020, від 10.08.2020, від 01.09.2020, відповідно до яких постачальник передав у власність, а покупець прийняв талони на пальне у кількості:

- 800 (вісімсот) штук: дизельне паливо 600 штук по 10 літрів, дизельне паливо 200 штук по 20 літрів (Акт від 31.07.2020);

- 800 (вісімсот) штук: дизельне паливо 600 штук по 10 літрів, дизельне паливо 200 штук по 20 літрів (Акт від 10.08.2020);

- 741 (сімсот сорок одна) штуки: дизельне паливо 741 штук по 10 літрів (Акт від 01.09.2020).

Позивач оплатив кошти згідно видаткових накладних №291 від 31.07.2020, №310 від 10.08.2020, №363 від 01.09.2020 на загальну суму 538 796,40 грн, а саме:

- платіжне доручення №4481 від 05.08.2020;

- платіжне доручення №4828 від 26.08.2020;

- платіжне доручення №5402 від 09.09.2020.

В подальшому сторони уклали додаткову угоду до договору №95-29012-24/20 на постачання нафтопродуктів від 21.07.2020, а саме: №168-29012-24/20 від 19.10.2020, якою виклали додаток №1 договору у редакції додатку №1 до даної додаткової угоди.

Сторони підписали специфікацію №1 (додаток №1 до додаткової угоди №168-29012-24/20 від 19.10.2020 до договору №95-29012-24/20 від 21.07.2020) за якою загальна вартість товару з урахуванням ПДВ складає 1 257 200,00 грн, а саме: дизельне паливо - в кількості 70 000 літрів, ціна за одиницю вимірювання (літр) з ПДВ на дату аукціону на стелі АЗС постачальника - 22,49 грн. Термін дії талонів на паливо становить 12 місяців з моменту передачі відповідних талонів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до видаткової накладної №521 від 30.10.2020 відповідач передав позивачу товар (дизельне паливо) у кількості 10 000 літрів, ціна (літр) з ПДВ - 20,04 грн, загальну суму 200 400,00 грн (у тому числі ПДВ).

30.10.2020 сторони підписали акт приймання-передачі талонів на пальне. Відповідно до якого постачальник передав у власність, а покупець прийняв талони на пальне у кількості 800 (вісімсот) штук: дизельне паливо 600 штук по 10 літрів, дизельне паливо - 200 штук по 20 літрів.

11.11.2020 позивач провів оплату згідно видаткової накладної №521 від 30.10.2020 на суму 200 400,00 грн (платіжне дорученням №6941 від 11.11.2020).

В подальшому сторони уклали додаткову угоду до договору №95-29012-24/20 на постачання нафтопродуктів від 21.07.2020, а саме: №188-29012-24/20 від 09.11.2020, якою у зв`язку із зміною банківських реквізитів постачальника внесли відповідні зміни до договору та виклали реквізити постачальника.

Позивач стверджує, що до 10.12.2020 позивачу на АЗС безперешкодно було відпущено 4690 літрів дизельного палива на загальну суму 93 987,60 грн (4690 літрів дизельного палива (що були відпущені позивачу) х 20,04 грн (ціна за 1 літр дизельного пального відповідно до видаткової накладної №521 від 30.10.2020) 93 987,60 грн).

Позивач стверджує, що починаючи з 10.12.2020 обслуговування за талонами не здійснювалось оскільки їх неможливо реалізувати на АЗС, талони (отримані та проплачені позивачем) були заблоковані відповідачем з невідомих для позивача причин.

В матеріалах справи міститься Акт від 01.02.2021 про нездійснення відпуску товару по договору №95-29012-24/20 на постачання нафтопродуктів від 21.07.2020. Вказаний Акт складений відповідно до умов п.3.16. договору та підписаний працівником покупця та представником АЗС.

В матеріалах справи міститься Акт від 02.02.2021 про повторне нездійснення відпуску товару по договору №95-29012-24/20 на постачання нафтопродуктів від 21.07.2020. Вказаний Акт складений відповідно до умов п.3.16. договору та підписаний працівниками покупця.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист який надійшов позивачу від ТзОВ «Альянс Холдинг» за вих.№29 від 04.02.2021, в якому повідомив про те, що не відпускає нафтопродукти через мережу АЗС із застосуванням талонів емітованими ТзОВ «Інтер Кард» починаючи від 07.10.2020 року у зв`язку із заборгованістю ТзОВ «Транс Ойл Сервіс».

Позивач стверджує, що на момент подання даної позовної заяви позивач не може використати товар (дизельне пальне) об`ємом 5310 літрів, загальною вартістю 106 412,40 грн (5310 літрів дизельного палива, які не було отримано позивачем) х 20,04 грн (ціна за 1 літр дизельного пального відповідно до видаткової накладної №521 від 30.10.2020) 106 412,40 грн).

У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором від 21.07.2020 №95-29012-24/20, позивач звернувся до відповідача з претензію №29/1.10-1763 від 20.05.2021, з вимогою в термін 7 календарних днів з моменту отримання даної претензії сплатити на користь позивача грошові кошти в сумі 106 412,40 грн. Проте, відповідач залишив дану претензію без відповіді та задоволення.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків, щодо поставки оплаченого позивачем товару, неповерненням сплачених коштів, що спричинило недоотриманням позивачем товару в кількості 5310 літрів на загальну суму 106 412,40 грн, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 106 412,40 грн.

Висновки суду.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір №95-29012-24/20 на постачання нафтопродуктів від 21.07.2020.

До спірних правовідносин застосовуються положення чинного законодавства про поставку та купівлю-продаж.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно зі статтею 185 Господарського кодексу України до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

У абзаці другому частини третьої статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до частини 1 статті 41 України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з врахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Пунктами 2 і 3 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» установлено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

З системного аналізу умов договору та суті правовідносин між сторонами, вбачається, що під поставкою товару розуміється саме поставка палива, в свою чергу передача талонів не свідчить про повне виконання умов договору поставки, а лише є формою виконання умов договору, пов`язаною із заправленням ТЗ (транспортного засобу) позивача паливом.

Умовами договору №95-29012-24/20 від 21.07.2020 (п.п.3.9.-3.10. договору) визначено, що датою поставки (передачі) товару є дата отримання товару покупцем від постачальника шляхом передачі талонів. Обов`язки постачальника по поставці (передачі) товару покупцю вважаються виконаними належним чином з моменту своєчасної заправки автотранспортного засобу покупця на відповідній АЗС. Обов`язок передачі (відпуску) товару покупцю покладається на постачальника. При цьому право власності на товар у талонах переходить від постачальника до покупця на дату підписання видаткової накладної та Акта приймання-передачі талонів.

Таким чином, факт підписання сторонами видаткових накладних №291 від 31.07.2020, №310 від 10.08.2020, №363 від 01.09.2020, №521 від 30.10.2020 та актів приймання-передачі талонів на пальне від 31.07.2020, від 10.08.2020, від 01.09.2020, від 30.10.2020 не свідчили про факт передачі товару позивачу, а лише підтверджували факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Умовами договору №95-29012-24/20 від 21.07.2020 (п.3.12. договору) визначено, що прийнятий за талонами товар знаходиться на відповідальному зберіганні у постачальника до моменту відпуску товару покупцю на АЗС (фактичної заправки автотранспорту покупця). Вартість відповідального зберігання протягом строку дії талонів включено у ціну товару. Ризики випадкового знищення або випадкового псування товару переходять до покупця з моменту одержання (відпуску) товару по талонах на АЗС.

З системного аналізу умов договору та суті правовідносин між сторонами, вбачається, що під поставкою товару розуміється саме поставка палива, в свою чергу передача талонів/паливних карток не свідчить про повне виконання умов договору поставки, а лише є формою виконання умов договору, пов`язаною із заправленням ТЗ (транспортного засобу) позивача паливом.

В матеріалах справи міститься Акт від 01.02.2021 про нездійснення відпуску товару по договору №95-29012-24/20 на постачання нафтопродуктів від 21.07.2020. Вказаний Акт складений відповідно до умов п.3.16. договору та підписаний працівником покупця та представником АЗС.

Також, в матеріалах справи міститься Акт від 02.02.2021 про повторне нездійснення відпуску товару по договору №95-29012-24/20 на постачання нафтопродуктів від 21.07.2020. Вказаний Акт складений відповідно до умов п.3.16. договору та підписаний працівниками покупця.

Позивач отримав талони на пальне, частину яких не зміг обміняти на паливо на АЗС з вини відповідача, отже факт поставки палива за відповідною частиною талонів не відбувся з незалежних від позивача обставин.

В матеріалах справи наявні копії невикористаних талонів на пальне номери яких відповідають номерам талонів перелічених в акті приймання-передачі талонів на пальне від 30.10.2020 згідно видаткової накладної №521 від 30.10.2020 на загальну кількість 5310 літрів.

Таким чином, відповідач не виконав умов договору в частині забезпечення можливості вільного обміну талонів на товар, що не спростовано останнім належними та допустимими доказами.

Позивачу не передано замовлений та оплачений товар в кількості 5310 літрів дизельного палива на загальну суму 106 412,40 грн за переданими талонами на пальне згідно актів приймання-передачі талонів на пальне 31.07.2020, від 10.08.2020, від 01.09.2020, від 30.10.2020 відповідно до видаткових накладних №291 від 31.07.2020, №310 від 10.08.2020, №363 від 01.09.2020, №521 від 30.10.2020 за договором №95-29012-24/20 на постачання нафтопродуктів від 21.07.2020.

Таким чином, відповідач не виконав умов договору в частині забезпечення можливості вільного обміну талонів на товар, що не спростовано останнім належними та допустимими доказами.

Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору згідно з частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України.

Законом встановлено імперативну норму, згідно з якою істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених частиною 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини 3 статті 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

У відповідності до статті 615 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми сплачених коштів.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 106 412,40 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2 270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5152 від 01.11.2021.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Ойл Сервіс» (79008, Львівська область, місто Львів, вулиця Староєврейська, будинок 7-А; ідентифікаційний код юридичної особи 42647162) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» (02093, Київська область, місто Київ, вулиця Россошанська, будинок 3а; ідентифікаційний код юридичної особи 21552117) грошові кошти у сумі 106 412,40 грн та 2 270,00 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повне рішення

складено 07.02.2022

Суддя Сухович Ю.О.