ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 рокуСправа № 912/3449/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи №912/3449/19

за позовом Приватного підприємства "Удача", вул. Центральна, 2, с. Ганно-Требинівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28622

до відповідача Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)", вул. Центральна, 5, с. Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область, 28624

про стягнення 96 183,80 грн

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)", вул. Центральна, 5, с. Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область, 28624

до відповідача Приватного підприємства "Удача", вул. Центральна, 2, с. Ганно-Требинівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28622

про визнання недійсним договору

Представники сторін участі у засіданні суду не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Удача" до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" про стягнення заборгованість в сумі 96 183,80 грн, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем умов договору проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції №Г-0057/17 від 03.03.2017 в частині здійснення оплати за виконані роботи.

Ухвалою від 02.12.2019 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/3449/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Судовий розгляд призначив на 26.12.2019, встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

13.12.2019 до суду ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" подано зустрічну позовну заяву б/н від 10.12.2019, що містить вимогу визнати недійсним з моменту укладення договір про проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції №Г-0057/17 від 03.03.2017 з Додатком №1, укладений між ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" та ПП "Удача", з покладанням на відповідача за зустрічним позовом судових витрат.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом зазначає, що договір №Г-0057/17 від 03.03.2017 з Додатком №1 суперечить вимогам ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. ст. 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та має бути визнаний недійсним на підставі ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України, ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 232 Цивільного кодексу України. Крім того, за твердженням позивача, спірний договір укладено внаслідок зловмисної домовленості представника позивача Шевченка Т.В. та ПП "Удача". Даний договір є безтоварним, тобто фіктивним, єдиною метою якого було створення умов для незаконного заволодіння коштами Державного підприємства.

Також, із змісту зустрічної позовної заяви ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" не визнає заявлений ПП "Удача" позов про стягнення 96 183,80 грн в повному обсязі та просить відмовити в його задоволенні.

Ухвалою від 17.12.2019 господарським судом постановлено справу №912/3449/19 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Замінено судове засідання для розгляду справи по суті, що призначено на 26.12.2019 о 09:00 год, підготовчим засіданням. Прийнято зустрічну позовну заяву Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" б/н від 10.12.2019 до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднавши вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

24.12.2019 ПП "Удача" подано суду відзив на зустрічний позов.

Так, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що cкладення актів виконаних робіт після виконання робіт не свідчить про фіктивність договору, враховуючи специфіку сільськогосподарських робіт, якість, кількість та об`єм яких багато в чому залежить від погодних умов та ряду інших факторів. Крім того, підписання актів виконаних робіт не в дати, прямо передбачені договором, а в один день спростовується умовами самого договору, оскільки останнім не встановлено термін надання та підписання актів виконаних робіт.

Заявляючи про злочинну змову керівництва позивача та ПП "Удача", останнім не надано жодних доказів звернення із відповідною заявою до правоохоронних органів або результатів розслідування, в той же час факт злочинної змови може бути підтверджений виключно вироком суду, який набрав законної сили відносно вказаних осіб.

Обставина щодо відсутності обліку зазначеного договору в бухгалтерському, податковому обліку та в журналі реєстрації договорів не свідчить про фіктивність договору, враховуючи те, що в бухгалтерському або податковому обліку договір може значитися лише у випадку його виконання стороною позивача за зустрічним позовом. Додатково зазначено, що жодним нормативним актом не передбачено обов`язкове ведення на підприємстві реєстру договорів. Не відображення договору у певному виді обліку свідчить про недобросовісність позивача за зустрічним позовом.

Не заслуговує на увагу посилання позивача за зустрічним позовом на той факт, що за ним не зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою відповідно до Державного акта на право постійного користування землею від 09.11.1995 серія КР №00002, а також посилання на той факт, що земельна ділянка не виділена в натурі. Факт використання позивачем за зустрічним позовом земельної ділянки площею 6440,2 га (з них рілля 4 773,2 га) підтверджується Довідкою з державної статистичної звітності від 03.02.2015 №268/03-29/55, листом про надання інформації згідно із запитом державного виконавця від 23.03.2019 №10/369/, крім того відповідно до довідки Інгульської сільської ради від 25.03.2019 №81 земельний податок за користування земельною ділянкою сплачується ДП "Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№37)". Факт не визначення меж земельної ділянки, обробіток якої є предметом договору не свідчить про фіктивність договору, оскільки останнє не впливає на факт виконання підрядником робіт за договором. Розмежування земельної ділянки площею 6 440,2 га (з них ріллі 4 773,2 га) на окремі земельні ділянки є умовним та здійснюється без розроблення відповідної технічної документації з присвоєнням відповідного кадастрового номеру.

Не визначення видів робіт, які потрібно було виконати та переліку культур, які мають бути засіяні спростовуються відсутністю заяв позивача за зустрічним позовом про виявлення допущених у роботі відступів від умов договору та наявністю підписаних актів виконаних робіт.

Також зазначено, що податкові накладні відображені у податковій звітності відповідача (декларації) за відповідний період, що свідчить про укладення сторонами договору із наміром створити певні наслідки.

Про факт виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором свідчать наявні видаткові накладні на придбання посівного матеріалу та паливно - мастильних матеріалів.

До відзиву на зустрічну позовну заяву додано податкову декларацію за серпень 2017 року (т.1 а.с. 130-135), видаткові накладні на отримання пального, насіння соняшнику та гербіцидів (т.1 а.с. 136-143).

В підготовчому засіданні 26.12.2019 оголошено перерву на 24.01.2020.

Ухвалою від 24.01.2020 господарським судом продовжено строк підготовчого провадження у справі №912/3449/19 на тридцять днів, оголошено перерву в підготовчому засіданні на 03.02.2020 о 16:30 год. Постановлено подати суду відповідні докази та пояснення.

30.01.2020 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області подано суду відповідні докази.

03.02.2020 Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" до суду подано уточнену зустрічну позовну заяву від 31.01.2020 про визнання договору №Г-0057/17 від 03.03.2017 недійсним.

03.02.2020 ПП "Удача" подано суду заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №912/4025/19

Ухвалою від 03.02.2020 прийнято уточнену зустрічну позовну заяву від 31.01.2020 та постановлено подальший розгляд справи №912/3449/19 здійснювати з її урахуванням. Встановлено, що ПП "Удача" має право подати додаткові пояснення з урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви від 31.01.2020 протягом 15 днів з дня отримання такої заяви. Заяву ПП "Удача" про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі №912/3449/19 до закінчення розгляду та набрання законної сили судовим рішенням у справі №912/4025/19.

17.02.2020 на адресу суду від ДУ "Устинівський виправний центр (№37)" надійшли письмові пояснення на виконання ухвали суду від 24.01.2020.

Ухвалою від 17.01.2022 поновлено провадження у справі №912/3449/19. Призначено підготовче засідання у даній справі на 31.01.2022 о 14:00 год.

Згідно ухвали від 31.01.2022 господарським судом закрито підготовче провадження та призначено справу №912/3449/19 до судового розгляду по суті на 14.02.2022 о 10:00.

Суд розпочав розгляд справи по суті.

Сторони участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та розпискою про вручення.

Від ПП "Удача" надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, зазначено про підтримання позовних вимог та заперечення зустрічного позову.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Оскільки неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2017 Замовник - Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" в особі Шевченко Т.В. та Підрядник - Приватне підприємство "Удача" в особі Зінченка Р.В. дійшли згоди та уклали Договір №Г-0057/17 проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції (далі - Договір, т. 1 а.с. 11-13), за п. 1.1 якого визначено предмет договору, а саме: згідно цього договору Підрядник приймає на себе зобов`язання виконати наступний вид робіт, направлений на вирощування сільськогосподарської продукції на земельній ділянці площею 20 га, яка розташована на полі №52 (Завтурове), яке знаходиться у користуванні Замовника: боронування, культивація, сівба, коткування, внесення мінеральних добрив, внесення засобів захисту рослин, збирання врожаю, дискування, оранка, подрібнення рослинних решток, перевезення зібраного врожаю на замовлення замовника, а Замовник зобов`язується прийняти роботу та оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором та додатками до нього.

Згідно п. 1.2. Договору об`єм робіт, що будуть виконуватись Підрядником, визначається актами виконаних робіт, який є обов`язковим додатком до цього Договору. Після завершення кожного виду робіт Підрядник надає замовнику акт з зазначенням виду виконаних робіт, площі земельної ділянки та витрат на проведення даного виду робіт.

За п. 1.3. Договору роботи по цьому договору виконуються обладнанням Підрядника з використанням власних паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, посівного матеріалу.

Відповідно до п. 1.4. Договору строк виконання робіт, зазначених у цьому договорі, визначається Замовником в період після підписання цього Договору, загальний термін дії договору становить три роки.

Пунктом 1.5. Договору визначено, що перелік робіт може змінюватися за рішенням Замовника враховуючи вид сільськогосподарської культури та інших обставин.

Розділ 3 Договору містить умови про порядок виконання робіт.

Підрядник починає роботи, які є предметом цього договору, після підписання договору (пункт 3.1. Договору).

Недоліки виконання робіт або перевитрати матеріалів, допущені з вини Підрядника, відхилення від Додатків до цього Договору, повинні бути усунені Підрядником за свій рахунок (пункт 3.2. Договору).

Земельна ділянка Замовником не передається та всі роботи проводяться під наглядом Замовника, в строки та об`ємах, визначених на розсуд Замовника (пункт 3.3. Договору).

Замовник зобов`язується надати Підряднику доступ до земельної в обсязі, необхідному для виконання Підрядником покладених на нього обов`язків та визначити межі земельних ділянок, на яких мають виконуватися роботи з обробітку земельної ділянки (пункт 3.4. Договору).

Відповідно до пункту 3.5. Договору Замовник щорічно до завершення терміну дії договору в період з 01 до 31 січня надає Підряднику перелік культур, які мають буди засіяні на визначеній Договором площі та одночасно пропонує погодити вартість виконання окремих видів робіт з врахуванням ринкової вартості послуг з обробітку землі, що викладається у формі додатку до Договору. У разі невиконання даної умови Підрядник проводить виконання робіт відповідно до переліку робіт попереднього року та самостійно визначає вартість робіт виконаних робіт на основі ринкових цін на такий вид робіт в даному регіоні, які Сторонами вважаються автоматично погодженими.

Розділом 4 визначено умови про ціну договору та фінансові розрахунки.

Згідно пункту 4.1. Договору загальна вартість виконаних робіт вираховується з врахуванням загального об`єму виконаних робіт та часу, витраченого на виконання даної роботи, а також витратних матеріалів, які були використані при здійсненні договору. Ціна визначається з врахуванням вартості паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, вартості посівного матеріалу.

Ціна на роботи визначається з врахуванням середньоринкових цін, які діють у відповідній місцевості (пункт 4.2. Договору).

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що остаточна ціна договору визначається відповідно до актів виконаних робіт з врахуванням ціни на ПММ, витратні матеріали, посівний матеріал, мінеральні добрива та інш. на момент придбання даних матеріалів Підрядником.

Розрахунок по договору проводиться щорічно після виконання всіх робіт Підрядником відповідно до додатку до даного Договору та підписання актів виконаних робіт (пункт 4.4 Договору).

Вартість окремих видів робіт встановлюється щорічно відповідно до ринкової вартості робіт, витратних матеріалів, посівного матеріалу, мінеральних добрив, засобів захисту рослин інш (пункт 4.5. Договору).

Пунктом 7.1. Договору визначено, що останній припиняє свою дію у випадку завершення виконання робіт Підрядником, за рішенням суду, за згодою сторін.

За п. 8.1., 8.3. Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Всі додатки до договору, підписані під час дії договору являються обов`язковими для виконання сторонами договору в повному обсязі.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

У додатку №1 до Договору №Г-0057/17 визначено перелік робіт на 2017 рік, а саме: культивація, культивація 2р., сівба, внесення гербіцидів, міжрядний обробіток, міжрядний обробіток 2р.; вартість робіт та витрати палива на 1 га.л (т. 1 а.с. 14).

Додаток №1 до Договору №Г-0057/17 підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

17.08.2017 Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України" в особі Шевченко Т.В. (Замовник) та Приватне підприємство "Удача" в особі Зінченка Р.В. склали акти виконаних робіт відповідно до Договору №Г-0057/17 від 03.03.2017 (т. 1 а.с. 15-20), якими підтверджено виконання робіт за договором із визначенням виду робіт, їх вартості, витрат палива та його вартість, вартість посівного матеріалу, вартість гербіциду, а також розрахунки загальної вартості робіт за кожним актом окремо, всього складено акти на суму 96 183,80 грн. Сторони у підписаних актах погодили, що роботи виконані якісно, зауваження відсутні.

Щодо розрахунків, у актах міститься зазначення, що підписання даного акту сторонами є підставою для проведення перерахування коштів за виконану роботу після отримання рахунку за виконану роботу, але не пізніше ніж до 31.12.2017 року.

Види робіт, за якими складено акти, відповідають видам робіт, визначених у додатку №1 до Договору №Г-0057/17.

17.08.2017 Приватним підприємством "Удача" виписано Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" рахунок-фактуру №57 на загальну суму 96 183,80 грн (т. 1 а.с. 21).

Однак, Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" кошти за виконані підрядником - Приватним підприємством "Удача" роботи не сплачено.

Беручи до уваги правову природу укладеного між сторонами договору проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції №Г-0057/17 від 03.03.2017, враховуючи права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених позовних вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини підряду та регулюються загальними нормами права про підряд ст. ст. 837-864 Цивільного кодексу України.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Строки виконання робіт або її окремих етапів встановлюються в договорі підряду, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк (ст. ст. 846, 853, 854 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Договір підряду є відплатним договором, при цьому право підрядника вимагати оплати виконаних робіт, якому кореспондується відповідний обов`язок замовника, обумовлене виконанням робіт належним чином та у погоджений строк і виникає після їх остаточної здачі, якщо інший порядок оплати не погоджений сторонами у договорі.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Отримання коштів за виконання зобов`язання з виконання робіт є належним об`єктом судового захисту права позивача у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України, примушення відповідача до сплати яких є належним способом судового захисту в разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 ЦК України), і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено вище, позивач за первісним позовом свої зобов`язання за договором виконав повністю, що підтверджується підписаними обома сторонами актами виконаних робіт.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п. 4.4. Договору розрахунок по договору проводиться щорічно після виконання всіх робіт підрядником відповідно до додатку до даного договору та підписання актів виконаних робіт.

Як зазначалось раніше, на виконання умов договору №Г-0057/17 від 03.03.2017 позивач за первісним позовом виконав підрядні роботи, обумовлені договором, на загальну суму 96 183,80 грн, що підтверджується складеними та підписаними між сторонами актами виконаних робіт на вказану суму. Доказів здійснення розрахунків за виконані роботи на час розгляду справи відповідач за первісним позовом суду не надав.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом заборгованості за виконані роботи в розмірі 96 183,80 грн.

Зустрічні позовні вимоги Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" про визнання недійсним Договору проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції №Г-0057/17 від 03.03.2017 обґрунтовані тим, що Договір суперечить нормам діючого законодавства та має бути визнаним недійсним з низки підстав, а саме на підставі ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 232 Цивільного кодексу України, з урахуванням наступного.

Державний акт на право постійного користування землею серії КР №00002 від 09.11.1995 видано відповідно до рішення виконкому Устинівської районної ради народних депутатів від 11.09.1995 №238 (т. 1 а.с. 69-70).

Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" подано звіти про посівні площі в 2017 році (т. 1 а.с. 179-186) та податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік, згідно якої розраховано суму земельного податку на земельні ділянки згідно Державного акта серії КР №00002 (т. 2 а.с. 34-36).

Наказом керівника Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" №118 від 04.12.2017 встановлено нумерацію полів, які знаходяться на балансі підприємства (т. 1 а.с. 71).

Щодо вказаних в наказі земельних ділянок між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" та Приватним підприємством "Удача" укладено, окрім Договору №Г-0057/17 від 03.03.2017, й інші договори від 03.03.2017 на проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції, щодо яких підписано акти виконаних робіт, оформлено рахунки-фактури (т. 1 а.с. 73-117, 194-248, т. 2 а.с. 1-33).

23.01.2017 між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (замовник) та Приватним підприємством "Удача" (підрядник) укладено договір №Г-18 на вирощування товарної сільськогосподарської продукції з додатком №1 щодо переліку земельних ділянок та додатком №2 щодо видів робіт (т. 1 а.с. 187-191).

До вказаного договору між сторонами укладено додаткову угоду від 25.09.2017, згідно якої доручено Приватному підприємству "Удача" збирання вирощеного врожаю на площі 3 193 га (т. 1 а.с. 192-193).

Спірний договір укладено внаслідок зловмисної домовленості представника Державного підприємства Шевченка Т.В. з ПП "Удача" та цей договір є безтоварним, тобто фіктивним. Метою укладення такого Договору було створення умов для незаконного заволодіння коштами Державного підприємства.

ОСОБА_1 усвідомлював, що укладаючи спірний договір вчиняє правочин всупереч інтересам підприємства, оскільки внаслідок підписання документів ПП "Удача" отримує можливість вимагати стягнення з підприємства грошових коштів без виконання зазначених у договорі робіт. Також, ОСОБА_1 усвідомлював, що Державне підприємство не має права укладати господарські договори стосовно земельної ділянки, право постійного користування якою Державному підприємству не належить, також те, що межі земельної ділянки площею 20 га на полі №52 (Завтурове) визначити на місцевості неможливо, оскільки у Державного підприємства немає такого поля та землевпорядника, і як наслідок неможливо буде здійснити нагляд за виконанням робіт та визначити строки виконання робіт і так далі.

На підтвердження позовних вимог за зустрічним позовом Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" також надано суду копію записів Журналу реєстрації господарських договорів за період із 03.01.2017 по 28.06.2017 (т. 1 а.с. 66-68), наказу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" №118 від 04.12.2017 "Щодо затвердження нумерації полів" (т. 1 а.с. 71) та наказ Міністерства юстиції України від 29.08.2017 №3328/к "Про звільнення ОСОБА_1 " (т. 1 а.с. 72).

Згідно зі ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Чинним законодавством не передбачена можливість визнання договору частково фіктивним.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 №9 судам роз`яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Ознака вчинення правочину лише для виду повинна бути властива діям обох сторін. Якщо одна сторона діяла лише для виду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.ч.1 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, що за правилами ст. 215 цього кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України.

Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи №902/761/18).

Таким чином, позивач, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 зі справи №917/1307/18).

Оцінивши матеріали справи в сукупності з наведеними сторонами доводами, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору №Г-0057/17 від 03.03.2017, виходячи з наступного.

Позивачем за зустрічним позовом в якості однієї з підстав позову визначено відсутність в оспорюваному договорі об`єму та строків виконання робіт, що будуть виконуватись Підрядником, а також невідповідність вимогам чинного законодавства визначення такого об`єму в актах виконаних робіт.

В п. 1.1. Договору визначено перелік робіт, що є предметом договору та визначено, що вказані в договорі види робіт мають бути виконані на земельній ділянці площею 20 га. Актами виконаних робіт (т. 1 а.с. 15-20) підтверджено виконання робіт саме на вказаній в договорі площі. Розрахунок вартості робіт здійснено також враховуючи вказану площу земельної ділянки та узгоджену сторонами вартість робіт за гектар.

Пунктом 1.4. Договору передбачено визначення строків виконання робіт Замовником. При цьому, господарський суд погоджується з доводами відповідача за зустрічним позовом щодо залежності таких строків від різних факторів, що впливають на виконання сільськогосподарських робіт, зокрема від погодних умов, вологості ґрунту і т. ін.

Невідображення в бухгалтерському та податковому обліку позивача за зустрічним позовом спірного договору не є підтвердженням його фіктивності, оскільки вказана обставина може свідчити лише про недоліки в організації роботи підприємства, проте не про фіктивність господарської операції.

Поряд з тим, господарський суд погоджується з позицією відповідача за зустрічним позовом щодо того, що невстановлення меж земельної ділянки не впливає на виконання робіт за договором.

Підписання актів виконаних робіт в один день також не може свідчити про фіктивність правочину, оскільки спірним договором не встановлено строків підписання актів. Крім того, дату підписання актів - 17.08.2017 не слід ідентифікувати з датою виконання робіт за Договором.

В частині твердження позивача за зустрічним позовом про укладення спірного договору внаслідок зловмисної домовленості, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частина третя статті 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Отже, розглядаючи позовні вимоги про визнання недійсним договору на підставі статті 232 ЦК України, суд має брати до уваги, що необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і іншої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) вчинення представником дій в межах наданих йому повноважень.

Верховний Суд України у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі №911/2129/17 зазначили, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Звертаючись із позовною заявою про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність усіх ознак правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони, а суд має перевірити відповідність доводів позивача вимогам статті 232 ЦК України і лише за наявності всіх ознак має підстави для визнання договору недійсним.

Таким чином, для задоволення позовних вимог позивач за зустрічним позовом повинен довести усі ознаки які б вказували, що спірний правочин вчинений у результаті зловмисної домовленості представника.

Позивачем за зустрічним позовом та матеріалами справи не доведено наявності умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання, а також наявності самої домовленості. При цьому, виконання дій від імені Державного підприємства виключає зловмисну домовленість.

Слід звернути увагу, що аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 15.09.2020 у справі №912/2771/19 між тими ж сторонами.

Відтак, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, так як позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності зловмисної домовленості сторін представника однієї сторони з другою стороною під час укладення спірного договору .

Доводи позивача за зустрічним позовом про те, що право користування земельними ділянками, які надано в постійне користування Устинівській ік 305/37 на державне підприємство не переоформлювалось не приймається судом, оскільки подані до матеріалів справи докази свідчать про те, що позивач за зустрічним позовом такими землями розпоряджався та використовував їх. Вказане підтверджується копіями листів Державної установи "Устинівський виправний центр (№37)" від 28.03.2019 №10/369, Інгульської сільської ради від 25.03.2019 №81, зі змісту яких вбачається, що земельні ділянки, які надані у постійне користування установі ІК 305/37 згідно Державного акта на право постійного користування землею серії КР 00002 від 09.11.1995, перебувають на балансі та використовуються позивачем за зустрічним позовом, також ним сплачується земельний та інші передбачені законодавством податки.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову та визнання недійсним договору проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції №Г-0057/17 від 03.03.2017 з Додатком №1.

Витрати зі сплати судового збору за первісним позовом покладаються на відповідача, за зустрічним позовом - на позивача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом Приватного підприємства "Удача" до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (вул. Центральна, 5, с. Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область, 28624, ідентифікаційний код 08680264) на користь Приватного підприємства "Удача" (вул. Центральна, 2, с. Ганно-Требинівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28622, ідентифікаційний код 36735088) заборгованість за Договором проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції №Г-0057/17 від 03.03.2017 в сумі 96 183,80 грн, а також 1 921,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" до Приватного підприємства "Удача" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (вул. Центральна, 5, с. Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область, 28624), Приватному підприємству "Удача" (вул. Центральна, 2, с. Ганно-Требинівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28622).

Повне рішення складено 14.02.2022.

Суддя В.Г. Кабакова