ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/812/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М. , секретар судового засідання Андріїв Л. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Грицаль Марії Павлівни,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод",

про стягнення 175327,39 грн, з яких 152500 грн основний борг, інфляційних збитків - 16607,25 грн, 3 % річних - 6220, 14 грн.

представники сторін в судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ: Фізична особа-підприємець Грицаль Марія Павлівна звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" про стягнення 175327,39 грн, з яких 152500 грн основний борг, інфляційних збитків - 16607, 25 грн, 3 % річних - 6220, 14 грн.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Господарський суд Івано-Франківської області прийняв позовну заяву фізичної особи-підприємця Грицаль Марії Павлівни до розгляду, відкрив провадження у справі та ухвалив: здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; позивачу надати обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення суми із зазначенням періоду нарахування штрафних санкцій, 3 % річних, інфляційних втрат; вказати правову природу штрафних санкцій; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень (ухвала про відкриття провадження у справі від 23.08.2021).

31.08.2021 від позивача надійшло пояснення по справі (вх.№13418/21).

Ухвалою від 25.10.2021, суд постановив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; продовжити строк підготовчого провадження та призначив підготовче засідання.

В судовому засіданні 09.12.2021, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

12.01.2022 розгляд справи по суті завершено; суд ухвалив вступну та резолютивну частини рішення. Хід розгляду справи викладено у наявних в матеріалах справи ухвалах суду та відображено у протоколах судових засідань.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 23.08.2021, ухвал від 25.10.2021 від 22.11.2021, від 09.12.2021, згідно вимог ст. 120 ГПК України, суд надіслав відповідачу рекомендованою кореспонденцією за його місцезнаходженням, яке вказане у позовній заяві і визначене у ЄДРЮОФОПГФ: вул. Євгена Коновальця, буд. 229, м. Івано-Франківськ, 76014.

Зазначена кореспонденція повернута до суду Укрпоштою. На конверті прикріплено довідку ф.20, в якій зазначено підставу повернення - адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до положень господарського процесуального законодавства судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п.4 ч.5 ст.13 ГПК України). Відповідно до положень ст.120 ГПК України виклик у судове засідання, повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п. 99-2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 в чинній редакції (далі - Правила) рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Згідно положень п. 5 ч. 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

Крім того, відповідно до частини другої ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень, усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами першою та другою ст. 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина перша ст. 4 цього Закону).

Відтак, відповідач мав право та не був позбавлений можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням. Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом, що виникли на підставі умов договору про надання транспортно-експедиційних послуг №09/07-18 від 14 травня 2018 року, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача 152500 грн основного боргу.

З огляду на прострочку виконання відповідачем грошового зобов`язання згідно укладеного між сторонами договору, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні збитки в сумі 16607, 25 грн, 3 % річних в сумі 6220, 14 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позов не надав, проти позову не заперечив.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Між фізичною особою-підприємцем Грицаль Марією Павлівною (як експедитором) та Приватним акціонерним товариством "Івано-Франківський арматурний завод" (як засовником) було укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг №09/07-18 від 14 травня 2018 року, згідно умов якого замовник замовляє, а експедитор надає послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по організації таких перевезень.

Згідно п. 1.2. договору, експедитор здійснює перевезення власним автотранспортом та надає експедиторські послуги (планування перевезень, підбір та надання необхідного транспорту).

Відповідно до п.1.3. договору, конкретні умови по кожному замовленню оформляються заявками замовника, в яких передбачаються конкретні умови для належного виконання умов Договору.

Відповідно до п.1.4. договору, підтвердженою вважається заявка, підписана представниками сторін і скріплена печатками (штампами) замовника і експедитора. Підтверджена заявка обов`язкова для виконання сторонами і є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до ц.3.1. договору, вартість експедиційних послуг, що включають провізну плату й винагороду, яка належить експедитору, а також розмір зборів за виконання експедитором пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення операцій і послуг, фіксується в заявках до цього договору.

Відповідно до п.2.1.10 договору, замовник зобов`язаний здійснити своєчасну оплату за надані послуги експедитору в порядку та згідно умов передбаченим цим договором та заявкою.

Відповідно до п.3.2. договору, оплата здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок експедитора протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання акту виконаних робіт, податкової накладної та рахунку-фактури.

Відповідно до п.3.3. договору, сторони визнають, що достатнім та належним доказом надання послуг експедитором та відповідно їх прийняття замовником є або підписаний сторонами акт.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №09/07-18 від 14.05.2018, на підставі підписаних та скріплених печатками сторін договорів-заяв на транспортно-експедиційне обслуговування: №04 від 30.03.2020, №05 від 01.04.2020, №08 від 29.04.2020, №07 від 29.04.2020, №19 від 19.05.2020, №8 від 04.08.2020, №9 від 01.09.2020, позивач надав відповідачу послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом, що підтверджується підписаними відповідачем актами надання послуг: №ОУ-02042020-Б від 02.04.2020, №ОУ-06042020-М від 06.04.2020, №ОУ-07042020-Д від 07.04.2020, №ОУ-06052020-Б від 06.05.2020, №ОУ-06052020-Д від 06.05.2020, №ОУ-25052020-В від 25.05.2020, №ОУ-04082020-М від 07.08.2020, №ОУ-04092020-М від 04.09.2020.

Вказані акти підписані та скріплені печаткою відповідача.

Загальна вартість наданих послуг згідно підписаних вищезазначених документів становить 245000 грн.

Всупереч умов договору, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконав, вартість отриманих послуг в повному обсязі не оплатив.

За надані послуги згідно вказаного договору, відповідачем перераховано на рахунок позивача кошти в розмірі 92500 грн. Таким чином, неоплачена вартість наданих послуг становить 152500 грн.

З огляду на прострочку виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував до стягнення з відповідача 16607,25 грн інфляційних збитків, 6220,14 грн 3 % річних.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.

В силу положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ч.1 ст.530 ЦК України.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частини першої ст. 929 ЦК України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Аналогічні положення містяться у ст. 316 ГК України та ст. 9 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність .

Положення цієї глави (Глава 65 ЦК України) поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами (частини друга та третя ст. 929 ЦК України).

Статтею 931 ЦК України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем були надані відповідачу послуги згідно укладеного між ними договору №09/07-18 від 14.05.2018, однак відповідач в порушення умов договору не виконав в повному обсязі зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг згідно підписаних актів надання послуг. Розмір боргу відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально.

За наведених обставин та правових норм, вимога про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 152500 грн, обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат, оскільки позивачем при їх обрахунку не визначено періоди прострочення з врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат.

Згідно розрахунку здійсненого судом, 3% річних становлять 6037,72 грн.

Також, судом здійснено перерахунок інфляційних втрат з врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат.

Згідно розрахунку здійсненого судом, інфляційні втрати становлять 14712, 25 грн.

За приписами ст.ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. В решті позовних вимог слід відмовити в зв`язку з безпідставністю.

Судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 2629,91 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 53, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи-підприємця Грицаль Марії Павлівни до Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" про стягнення 175327,39 грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод", вул. Євгена Коновальця, буд. 229, м. Івано-Франківськ, 76014 (ідентифікаційний код 00218271) на користь фізичної особи-підприємця Грицаль Марії Павлівни, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 152500 (сто п`ятдесят дві тисячі п`ятсот) грн основного боргу, 6037 (шість тисяч тридцять сім) грн 72 коп. 3% річних, 14712 (чотирнадцять тисяч сімсот дванадцять) грн 25 коп. інфляційних втрат, 2598 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) 75 коп. судового збору.

В частині стягнення 182 (сто вісімдесят дві) грн 42 коп. 3% річних та 1895 (одна тисяча вісімсот дев`яносто п`ять) інфляційних втрат - відмовити.

Судовий збір в сумі 31 (тридцять одна) грн 16 коп. залишити за позивачем.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.02.2022

Суддя Л. М. Неверовська