РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2022Справа № 904/7760/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖЕНЕРГО УКРАЇНА" (04119, м. Київ, вул. Білоруська, 38-А)

про стягнення 541 556,29 грн.

за участю представників

від позивача: Ніколаєв Д.Ю.

від відповідача: Бешвершенко О.О.

У судовому засіданні 09.02.2022, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі-позивач) 06.09.2021 звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтаженерго Україна" (далі-відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь за порушення термінів виконання зобов`язання за договором пеню у розмірі 79838,35 грн, штраф у розмірі 329798,53 грн, штрафні санкції за порушення умов виконання робіт по договору №247 від 15.10.2020, а саме у зв`язку з виявленням недоліків виконання робіт протягом дії гарантійного терміну у розмірі 10% вартості робіт у розмірі 131919,41 грн та судові витрати по справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області №904/7760/21 від 16.09.2021 суд направив матеріали позовної заяви Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" за вих.№6213/09 від 30.08.2021 за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" було залишено без руху.

29.11.2021 до загального відділу діловодства господарського суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 18.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/7760/21, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.12.2021.

У судовому засіданні 22.12.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 19.01.2022.

12.01.2022 через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому відповідач просив поновити строки для подачі відзиву на позовну заяву та не погоджуючись з позовними вимогами зазначив обставини, які вказують на неможливість задоволення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 відкладено підготовче засідання на 09.02.2022 у зв`язку з неявкою представників сторін.

28.01.2022 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідач не вчинив жодних дій щодо забезпечення повного та своєчасного виконання загального обсягу робіт за договором, а також усунення недоліків, виявлених у частині виконаних та прийнятих будівельних робіт. Крім того, твердження відповідача про те, що сума пені та штрафу повинна розраховуватись від вартості робіт, прострочення яких допущено підрядником або вартість робіт, в яких підрядником допущено дефекти, є хибними та безпідставними, оскільки в договорі чітко встановлений порядок нарахування штрафних санкцій та від якої вартості повинен відбуватись розрахунок.

Цією ж датою до господарського суду надійшли заперечення відповідача, у яких останній зазначає, що у випадку, якщо суд прийме рішення про наявність підстав для стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання відповідно до п. 14.3. договору, то така сума повинна бути розрахована від вартості прострочених робіт, тобто із зазначеної позивачем суми 44 786,79 грн, а не від загальної ціни договору. Також у запереченнях відповідач зауважує, що замовник попередньо не повідомляв підрядника про виявлені дефекти (недоліки) в період гарантійного строку та не запрошував представника останнього для складання Акту дефектів (недоліків).

У судовому засіданні 09.02.2022 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті у цьому ж судовому засіданні, у відповідності до ч. 6 ст. 183 ГПК України. Суд заслухав представника позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору. Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

15 жовтня 2020 року між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (надалі-позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖЕНЕРГО УКРАЇНА" (надалі - відповідач, підрядник) був укладений договір №247 Капітальний ремонт масляного вимикача ВМТ-220БЛ-39/2. ПС 150 кВ (надалі- договір).

Відповідно до п. 2.1. договору замовник доручає, а підрядник, в межах договірної ціни, зобов`язується виконати роботи з капітального ремонту масляного вимикача ВМТ-220Б Л-39/2, ПС150 кВ (далі - роботи) у відповідності до будівельних вимог, інших чинних законодавчих та нормативно-правових документів, які діють на території України.

Підрядник повинен виконати роботи замовнику в обумовлені строки, а замовник зобов`язується сплатити підряднику вартість робіт на визначених цим договором умовах (2.2. договору).

Обсяг та найменування робіт, що підлягають виконанню підрядником, визначено сторонами у відомості обсягу робіт (Додаток № 1 до договору).

Згідно з п. 3.3. договору договірна ціна є твердою, визначена у кошторисній документації, що Додатком № 2 до цього договору, і становить 1 319 194, 12 грн з ПДВ.

Умовами п. 4.1. договору передбачено, що замовник оплачує виконані роботи на підставі наданого підрядником рахунку, протягом 365 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідних Акту та Довідки.

У пункті 5.6. договору замовником вказана умова, що кінцевий термін виконання робіт, що є предметом цього договору, становить 15.10.2020 року. Сторони можуть переглянути строк виконання робіт, вказаний в п. 5.6. договору, шляхом підписання додаткових угод у випадку виникнення обставин, що не залежать від підрядника і перешкоджають виконанню зобов`язання (п. 5.7. договору).

15 жовтня 2020 року між сторонами підписана Додаткова угода №1 до договору, якою сторони погодили викласти п. 5.6. договору в новій редакції та встановили кінцевий термін виконання робіт - 01.12.2020 року.

09 грудня 2020 року між сторонами підписана Додаткова угода №2 до договору, якою сторони погодили викласти п. 5.6. договору в новій редакції та встановили кінцевий термін виконання робіт - 30.12.2020 року. Підставою продовження строку дії договору та строку виконання робіт було - затримка фінансування витрат замовника.

31 грудня 2020 року між сторонами підписана Додаткова угода №3 до договору, якою сторони погодили викласти п. 5.6. та п. 18.1 договору в новій редакції та встановили кінцевий термін виконання робіт та строк дії Договору - до 29.01.2021 року (включно). Підставою продовження строку дії договору та строку виконання робіт було - затримка фінансування витрат замовника.

28 січня 2021 року між сторонами підписана Додаткова угода №4 до договору, якою сторони погодили викласти п. 5.6. та п.18.1 договору в новій редакції та встановили кінцевий термін виконання робіт та строк дії договору - до 28.02.2021 року (включно). Підставою продовження строку дії договору та строку виконання робіт було - затримка фінансування витрат замовника.

26 лютого 2021 року між сторонами підписана Додаткова угода №5 до договору, якою сторони погодили викласти п. 5.6. та п. 18.1. договору в новій редакції та встановили кінцевий термін виконання робіт та строк дії договору - до 31.03.2021 (включно). Підставою продовження строку дії договору та строку виконання робіт було - затримка фінансування витрат замовника.

Умовами п. п. 7.1. - 7.3. договору покладено на підрядника зобов`язання виконати роботи за договором у строки вказані в п. 5.6 договору та забезпечити виконання робіт відповідно до затверджених правил виконання робіт, будівельних норм та правил. У свою чергу постійний контроль та технічний нагляд за якістю виконання робіт та їх відповідністю умов договору здійснюється замовником.

Положеннями п. 8.1. договору визначено, що підрядник зобов`язаний після закінчення виконання робіт письмово повідомити замовника та здати їх, а замовник зобов`язаний за відсутності зауважень до виконання робіт, прийняти їх у відповідності з нормами і правилами у строк, передбачений п. 8.2 договору.

Пунктом 8.2. договору встановлено, що підрядник надає замовнику акт виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) (далі-Акт) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) (далі - Довідка). Довідка та Акт готуються підрядником та передаються замовнику не пізніше 5 робочих днів з моменту закінчення робіт по об`єкту. Замовник повинен розглянути та, у разі відсутності зауважень, підписати Довідку та Акт протягом 10 робочих днів з моменту їх отримання (супровідним листом) від підрядника.

Відповідно до п. 10.1, 10.2 договору підрядник гарантує відсутність дефектів (недоліків) у виконаних ним роботах, а також надійність і якість виконаних робіт протягом 36 місяців з моменту підписання сторонами Акту виконаних будівельних робіт.

Пунктами 10.4, 10.7 договору визначено, що підрядник зобов`язаний протягом 3-х робочих днів з дня отримання письмового повідомлення від Замовника про виявлення дефектів(недоліків), усунути їх. Дефекти (недоліки), які виникли в гарантійний термін, підрядник усуває за власний рахунок.

Пунктом 14.1. договору зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України за цим договором.

Згідно з п. 14.3. договору у випадку порушення термінів, визначених у п. 5.6 і п. 8.4. цього договору, підрядник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості робіт за цим договором за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Листом вих. №4748/13 від 18.11.2020 року AT «Криворізька теплоцентраль» повідомила відповідача про можливість початку виконання робіт на об`єкті.

29 грудня 2020 року між сторонами було підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року, Акт вартості устаткування, що придбавалося виконавцем робіт, Підсумкову відомість ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 на ремонтні роботи та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2020 року на суму 459 575,18 грн з ПДВ.

28 січня 2021 року між сторонами було також підписано Акту № 2 приймання виконаних робіт за січень 2021 року, Акт вартості устаткування, що придбавалося виконавцем робіт, Підсумкову відомість ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 на ремонтні роботи та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за січень 2021 року на суму 814 832,15 грн з ПДВ.

Згідно платіжних доручень №1993 від 29.12.2020 та №573 від 29.01.2021 позивачем були оплачені вищевказані ремонтні роботи на суму 459 575,18 грн та на суму 814 832,15 грн відповідно.

Листом вих. №2152/09 від 30.03.2021 року позивач звернувся до відповідача з вимогою належного виконання договірних зобов`язань по капітальному ремонту масляного вимикача ВМТ-220Б Л-39/2, ПС 150 кВ та наполягав на повному та своєчасному виконанні робіт, що визначені у пунктах 35, 39, 40, 42 Відомості обсягів робіт, у термін до 31.03.2021.

Листом за вих.№ 4320/09 від 22.06.2021 позивач звернувся до відповідача з повторним повідомленням щодо невиконаних обсягів робіт, які визначені у пунктах 35, 39, 40, 42 Відомостей обсягу робіт (додаток №1 до Договору), а також про виявлені недоліки у частині виконаних робіт, що прийняті замовником відповідно до Акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 28 січня 2021. Так, під час обходу електричного устаткування ПС 150 кВ працівниками електричного цеху було виявлено відсутність масла в масловказівному склі колони №2 фази «С» масляного вимикача Л-39/2 типу ВМТ- 220Б-25-1250 УХЛ1 на ВРУ-150 кВ, ізоляція по всій колоні в маслі, про що складений дефектний акт від 14.06.2021.

За доводами позивача, відповідач не вчинив жодних дій щодо забезпечення належного та своєчасного виконання повного обсягу робіт за договором підряду №247 від 15.10.2020, а також не усунув недоліки, виявлені в частині виконаних та прийнятих будівельних робіт, що є підставою для нарахування та стягнення з останнього пені у розмірі 79 838,35 грн, штрафу у розмірі 329 798,53 грн, а також штрафних санкцій за виявлені недоліки у розмірі 10% вартості робіт на суму 131 919,41 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому до вищевказаних відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2, 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Судом встановлено, що на виконання умов договору сторонами були підписані Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року та січень 2021 року на загальну суму 1 274 407,33 грн, відповідно до яких позивач без жодних зауважень та заперечень щодо якості, строків, об`ємів та вартості прийняв роботи та здійснив їх оплату згідно платіжних доручень №1993 від 29.12.2020 та №573 від 29.01.2021.

Поряд з наведеним, з матеріалів справи вбачається, що листом вих. №2152/09 від 30.03.2021 року позивач звернувся до відповідача з вимогою належного виконання договірних зобов`язань по капітальному ремонту масляного вимикача ВМТ-220Б Л-39/2, ПС 150 кВ, зокрема в частині виконання робіт, що визначені у пунктах 35, 39, 40, 42 Відомості обсягів робіт, у термін до 31.03.2021р., а саме:

Пункт 35 Відомості обсягів робіт - Здавання трансформатора в експлуатацію;

Пункт 39 Відомості обсягів робіт - Капітальний ремонт роз`єднувачів РЛНД-110, РНД-110, РНДЗ110;

Пункт 40 Відомості обсягів робіт - Випробовування роботи роз`єднувача РНДЗ-2-150/1000;

Пункт 42 Відомості обсягів робіт - Пусконаладка. Вимикач масляний, напруга до 220 кВ (в електроустановках, що знаходяться під напругою).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідач у строк до 31.03.2021, що є кінцевим терміном виконання робіт за договором, не виконав роботи, які були погоджені сторонами у пунктах 35, 39, 40, 42 Відомості обсягів робіт на загальну суму 44 786,79 грн.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі.

В даному випадку суд вважає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України, а одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

З наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій за договором вбачається, що останній при розрахунку пені та штрафу за простроченням виконання строкового зобов`язання по виконанню робіт зазначав базовою сумою для розрахунку - повну вартість робіт за договором у розмірі 1 319 194,12 грн.

Відповідно до ч. 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що у п. 14.1. договору сторони передбачили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

Пунктом 14.3. договору сторони визначили відповідальність підрядника за прострочення виконання строкового зобов`язання, а саме у випадку порушення термінів, визначених у п. 5.6. і п. 8.4. цього договору, підрядник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості робіт за цим договором за кожен день прострочення виконання зобов`язань.

У разі порушення термінів, передбачених у п. 5.6. і п. 8.4. цього договору, більше ніж на 30 календарних днів, підрядник зобов`язаний додатково сплатити замовнику штраф у розмірі 25% від вартості робіт за цим договором.

Правовий аналіз вказаного положення договору свідчить про настання відповідальності за прострочення кінцевого терміну виконання робіт та терміну усунення дефектів (недоліків), виявлених в процесі здачі-приймання робіт на підставі акту дефектів.

Відповідно сума пені та штрафу повинна розраховуватися від вартості робіт, прострочення яких допущено підрядником або вартості робіт, в яких підрядником допущено дефекти (недоліки).

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення виконання зобов`язання в частині п.п. 35,39,40 та 42 Відомості обсягів робіт вартість яких, згідно локального кошторису №2-1-1 на ремонтні роботи, на суму 44 786,79 грн.

Отже, штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання відповідно до п. 14.3. договору повинні розраховуватись від вартості прострочених робіт на суму 44 786,79 грн, а не від загальної ціни договору.

За перерахунком суду, обґрунтованими до стягнення штрафними санкціями за прострочення виконання строкового зобов`язання є пеня у розмірі 2 730,15 грн та штраф у розмірі 11 196,70 грн. Тобто, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Що стосується нарахованих штрафних санкцій за порушення умов виконання робіт за договором у зв`язку з виявленими недоліками протягом дії гарантійного терміну у розмірі 10% вартості робіт, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до ч.1 ст. 852 Цивільного кодексу України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 858 ЦК України передбачено право замовника вимагати від підрядника безоплатного усунення недоліків у роботі, в разі якщо така робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 859 ЦК України, якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку.

Частиною 1 ст. 860 ЦК України встановлено, що перебіг гарантійного строку починається з моменту, коли виконана робота була прийнята або мала бути прийнята замовником, якщо інше не встановлено договором підряду.

Відповідно до п. 10.4. договору встановлено, що підрядник зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення від замовника про виявлення дефектів (недоліків), усунути їх. Перелік дефектів (недоліків) визначається у Акті дефектів (недоліків), що складається та підписується сторонами (п. 10.4. договору).

У пункті 10.5. договору визначено, що у випадку якщо Підрядник відмовляється підписувати акт, визначений у п. 8.4. цього договору, замовник залучає незалежну експертну організацію. Покриття витрат на послуги незалежної організації здійснюється за рахунок винної сторони.

Пунктом 10.2. договору передбачено, що підрядник гарантує надійність і якість виконаних робіт протягом 36 місяців з моменту підписання сторонами Акту приймання виконаних будівельних робіт.

Отже, з вищевказані положення договору свідчить про наявність спеціального порядку фіксування, актування виявлених дефектів (недоліків) робіт та механізму їх усунення протягом гарантійного строку. Зокрема, після виявлення протягом гарантійного строку дефектів (недоліків) виконаних підрядником робіт, замовник повинен повідомити підрядника про виявлені дефекти (недоліки) та запросити уповноваженого представника підрядника для складання Акту виявлених дефектів (недоліків) за підписами обох сторін договору.

Після погодження переліку дефектів (недоліків) сторони відображають повний список необхідних заходів для усунення вказаних дефектів (недоліків) у Акті. У разі якщо підрядник відмовився від підписання Акту дефектів (недоліків), то в процес фіксування та оформлення дефектів (недоліків) замовником залучається незалежна експертна організація.

Судом встановлено, що в порушення вищевказаного порядку позивач попередньо не повідомив відповідача про виявлені дефекти (недоліки) в період гарантійного строку та не запрошував представника останнього для складання Акту дефектів (недоліків). Крім того, в матеріалах справи відсутні докази залучення позивачем незалежної експертної організації з метою встановлення факту наявності дефектів (недоліків) робіт, визначення причин виникнення таких дефектів та надання можливих рекомендацій щодо можливості їх усунення.

Наданий позивачем до матеріалів справи лист №4320/09 від 22.06.2021, у якому міститься посилання на односторонній Дефективний акт від 14.06.2021 року, затверджений головним інженером AT «Криворізька теплоцентраль», не приймається судом як належний та допустимий доказ в підтвердження обставин щодо застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі 10% вартості робіт, оскільки жодних доказів направлення вищевказаного листа на адресу відповідача чи вручення його уповноваженому представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖЕНЕРГО УКРАЇНА" матеріали справи не містять.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій за порушення умов виконання робіт за договором у зв`язку з виявленими недоліками протягом дії гарантійного терміну у розмірі 10% вартості робіт.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 236 - 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖЕНЕРГО УКРАЇНА" (04119, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 38-А; ідентифікаційний код 43117868) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1; ідентифікаційний код 00130850) пеню у розмірі 2730 грн 15 коп., штраф у розмірі 11 196 грн 70 коп. та судовий збір у розмірі 208 грн. 90 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 14.02.2022

Суддя Л. Г. Пукшин