ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3784/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області - Вінчковський В.Л., ордер серія ВН № 571875, від 30.12.21;

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.12.2021

по справі № 916/3784/21

за позовом Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області

до відповідачів:

- Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району

- Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

- Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області

- Головного управління Держгеокадастру у Львівській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача: Одеська обласна державна адміністрація

про забезпечення позову (до подачі позовної заяви),

(суддя першої інстанції: Літвінов С.В., дата та місце прийняття ухвали: 10.12.2021, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по справі №916/3784/21 заяву (вх.№4-88/21) Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) задоволено частково, накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області, заборонено державним кадастровим реєстраторам, а також державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області, в іншій частині заяви Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по даній справі в частині накладення арешту на земельні ділянки та заборони державним кадастровим реєстраторам, а також державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні заяви Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району про забезпечення позову.

Апелянт не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає, що зазначені заявником обставини не відповідають дійсності, а накладення арешту на оспорювані земельні ділянки та заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо них є передчасними та невиправданими заходами, що порушують права Шабівської сільської ради.

Так, Шабівська сільська рада не погоджується з твердженням суду, що будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

На думку заявника апеляційної скарги, судом не взято до уваги той факт, що заявником взагалі не зазначається жодних дійсних ризиків невиконання рішення суду, зокрема, доказів про намір відчуження Шабівською сільською радою таких земельних ділянок на користь третіх осіб.

Апелянт зазначає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, судом у першу чергу були досліджені доводи та докази Сергіївської селищної ради, які є не тільки підставами застосування заходів забезпечення позову, але й підставами позову в цілому. Твердження заявника про те, що землі Будацької коси розташовані за межами будь-яких сільських, селищних рад не відповідає дійсності та спростовується відповідним Розпорядженням та відомостями щодо адміністративно-територіального устрою України з офіційного веб-сайту Міністерства розвитку громад та територій України. При цьому, відповідні відомості жодним чином не залежать від прийнятих Шабівською сільською радою рішень, а також вчиненої державної реєстрації відповідних земельних ділянок.

Заявник апеляційної скарги вказує, що накладення арешту на оспорювані земельні ділянки та заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо них є безпідставними та необґрунтованими заходами у межах заявлених Сергіївською селищною радою позовних вимог.

Крім цього, судом не враховано, що відповідно до приписів чинного процесуального законодавства, заявник не позбавлений права звернутися до суду із заявою про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, зокрема, у випадку виникнення під час розгляду справи дійсної загрози ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по справі № 916/3784/21, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 31.01.2022 о 15:00.

30.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по справі № 916/3784/21.

У відзиві позивач зазначив, що суд першої інстанції, накладаючи арешт на земельні ділянки та заборону вчинення щодо них реєстраційних дій, врахував, що у такому випадку існує прямий зв`язок між обраними Сергіївською селищною радою заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, оскільки накладення арешту та заборона вчинення реєстраційних дій стосується лише майна, що є предметом спору.

Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку унеможливить та ускладнить ефективне поновлення порушеного права та інтересу Сергіївської селищної ради, так як невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість реєстрації права комунальної власності на дві інші земельні ділянки, а також розпорядження Шабівською сільською радою всіма спірними земельними ділянками.

В судовому засіданні по справі №916/3784/21, яке відбулось 31.01.2022, оголошено перерву до 07.02.2022.

07.02.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з перебуванням представника на самоізоляції з наявними ознаками гострого распіраторного захворювання, що виключає його участь у судовому засіданні.

В судовому засіданні по справі №916/3784/21 оголошено перерву до 15.02.2022 о 14-00 год.

07.02.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких представник надав додаткові пояснення щодо питань, які виникли під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

В судове засідання засідання з`явився представник позивача, який підтримав доводи та вимоги, викладені ним письмово.

Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

15.02.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з перебуванням представника на ізоляції через погіршення стану здоров`я.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, судове засідання по даній справі неодноразово відкладалось, в тому числі за клопотанням апелянта, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників учасників справи та третьої особи, які не з`явились.

За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали суду першої інстанції, 09.12.2021 до Господарського суду Одеської області надійшла заява (вх. № 4-88/21) Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви).

У вказаній заяві Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області просила суд:

1) накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області.

2) заборонити державним кадастровим реєстраторам, а також державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області.

3) заборонити Шабівській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області вчиняти будь-які дії, що стосуються земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га.

В заяві Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області зазначила, що має намір звернутися з позовом до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача: Одеська обласна державна адміністрація, про визнання незаконним та скасування рішення Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району від 06.12.2021 № 2/761-VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, з метою формування земельних ділянок комунальної власності»; скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області.

Заявник вказує, що між Сергіївською селищною радою та Шабівською сільською радою виник спір, який полягає у тому, що Шабівська сільська рада незаконно затвердила технічну документацію на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які є частинами земельних ділянок, які за погодженими 12.07.2021 Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж селища Сергіївка на території Білгород-Дністровського району Одеської області та с. Попаздра, Білгород-Дністровського району Одеської області, а також відповідно до генеральних планів вказаних населених пунктів, знаходяться в межах Сергіївської селищної ради.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по справі №916/3784/21 заяву (вх.№ 4-88/21) Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) задоволено частково, накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області, заборонено державним кадастровим реєстраторам, а також державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області, в іншій частині заяви Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) відмовлено.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що з урахуванням матеріалів заяви Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви), на думку суду, обґрунтованими, співмірними та виправданими є такі способи забезпечення позову як: 1) накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області; 2) заборона державним кадастровим реєстраторам, а також державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області.

Разом з тим, суд зазначив, що в даному випадку позов не може підлягати забезпеченню у спосіб заборони Шабівській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області вчиняти будь-які дії, що стосуються земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, з огляду на те, що на момент розгляду заяви про забезпечення позову за Шабівською сільською радою не здійснено державну реєстрацію права комунальної власності на вказані земельні ділянки, а вжиття заходу забезпечення позову у спосіб накладення арешту на вказані земельні ділянки виключає можливість вчинення Шабівською сільською радою будь-яких юридично значимих дій щодо цих земельних ділянок, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову в цій частині не підлягає задоволенню. Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову. (Такі висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 905/491/19).

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з п.2 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов може забезпечуватись забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Пунктом 4 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов також може забезпечуватись забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання та іншими заходами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Крім того, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали місцевого господарського спору та зазначає сам позивач, предметом спору є вимоги про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації земельних ділянок, тобто вимоги немайнового характеру.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 14.06.2018 р. у справі №916/10/18).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спір у даній справі є немайновим і судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме примусового виконання, відповідно, в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Судова колегія вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на земельні ділянки, суд першої інстанції не врахував, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову. Як зазначалося раніше, позовні вимоги у цій справі не мають майнового характеру та не стосуються безпосередньо повернення/витребування земельних ділянок на користь позивача. Тому, місцевий господарський суд, накладаючи арешт на земельні ділянки, залишив поза увагою відсутність зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог (скасування рішення Шабівської сільради Білгород-Дністровського району від 06.12.2021 №/761-VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, з метою формування земельних ділянок комунальної власності» скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі) та не врахував положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, безпідставно задовольнивши вимогу про застосування заходу забезпечення позову у цьому спорі шляхом накладення арешту на земельні ділянки та забороною вчиняти певні дії.

В даному випадку суд першої інстанції не навів фактичних обставин, які би підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. У оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд обмежився лише посиланням на те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може мати наслідком неможливість для позивача захистити свої порушені права, за захистом яких він звернувся до суду, в межах одного судового провадження.

Подана заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо співмірності, обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову, а доводи позивача стосовно проведення державної реєстрації однієї із земельних ділянок, щодо яких оскаржується рішення про затвердження технічної документації із землеустрою, жодним чином не підтверджують неможливість чи ускладнення виконання рішення у даній справі у випадку задоволення позову.

На думку колегії суддів, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, як арешт, так і заборона вчиняти реєстраційні дії щодо земельних ділянок, порушують принцип співмірності, оскільки такий спосіб забезпечення позову не перебуває у безпосередньому зв`язку зі спором.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а підстави, зазначені Сергіївською селищною радою, для забезпечення позову у справі №916/3784/21 є необґрунтованими.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд неповно дослідив обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про можливість часткового задоволення заяви про забезпечення заяви про забезпечення позову.

Ухвала Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по справі №916/3784/21 в частині відмови в задоволенні заяви Сергіївської селищної ради про забезпечення позову не оскаржується, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України, не переглядається.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по справі №916/3784/21 підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по справі №916/3784/21 в частині задоволення заяви (вх.№ 4-88/21) Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області, а також заборони державним кадастровим реєстраторам, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні заяви в цій частині, в іншій частині ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу, апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по справі №916/3784/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по справі №916/3784/21 в частині задоволення заяви (вх.№ 4-88/21) Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області, а також заборони державним кадастровим реєстраторам, а також державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви (вх.№ 4-88/21) Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області, а також заборони державним кадастровим реєстраторам, а також державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0022, площею 10,00 га; :05:003:0023, площею 10,00 га; :05:003:0024, площею 5,00 га, які розташовані на території Білгород-Дністровського району Одеської області.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.12.2021 по справі №916/3784/21 залишити без змін.

Матеріали оскарження №916/3784/21 повернути до Господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченими ст. ст. 287-288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.02.2022 року.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош