РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022Справа № 910/17282/21

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармстор-Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Ліки України"

про стягнення 71 312,00 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Сакура-М" (далі - ТОВ "Сакура-М", позивач) до Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Ліки України" (далі - ПАТ "ДАК "Ліки України", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 71 312,00 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 21 від 01.01.2021 в частині сплати вартості наданих послуг з охорони території та майна відповідача.

У позові ТОВ "Сакура-М" просить стягнути з ПАТ "ДАК "Ліки України" заборгованість у сумі 70 000,00 грн., пеню у сумі 259,00 грн., інфляційні втрати у сумі 840,00 грн. та 3 % річних у сумі 213,00 грн., що разом становить 71 312,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2021, за спільним клопотанням представників сторін та ТОВ "Фармстор-Україна", позивача - ТОВ "Сакура-М" було замінено на його правонаступника - ТОВ "Фармстор-Україна".

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Отже, розглянувши позовні вимоги по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.01.2021 між ТОВ "Сакура-М", правонаступником якого є ТОВ "Фармстор-Україна" (виконавець), та ПАТ "ДАК "Ліки України" (замовник) був укладений договір про надання послуг з охорони № 21 (далі - договір). Відповідно до цього договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки по підтримці внутрішнього порядку, охороні території, будівель і майна замовника на об`єкті, розташованому за адресою: м. Бориспіль, вул. Завокзальна, 9в, на умовах і в порядку, передбачених цим договором (п. 1.1).

Вартість послуг за два цілодобові пости охорони в місяць складає 70 000,00 грн. (п. 2.1 договору). Фактичне виконання робіт фіксується сторонами в двосторонньому акті приймання робіт, що складається виконавцем і подається замовнику на 1 число наступного місяця (п. 2.2 договору). Оплата здійснюється в гривнях шляхом переказу відповідних коштів на поточний рахунок виконавця до 15 числа наступного за звітнім (п. 2.3 договору).

Договір діє з 01.01.2021 до 01.01.2023 (п. 7.1).

Також встановлено, що згідно з протоколом про дострокове розірвання договору сторони дійшли згоди достроково припинити дію договору про надання послуг з охорони з 01.09.2021. Цим же протоколом було погоджено, що договір діє до повного виконання в частині розрахунків за надані послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи свідчать, що за час дії договору (у липні та серпні 2021) позивач надав відповідачу послуги охорони об`єкта замовника на загальну суму 140 000,00 грн., що підтверджується наявними у справі актами наданих послуг № 107 від 31.07.2021, № 125 від 31.08.2021.

Проте, відповідач неналежно виконав свої зобов`язання за договором, а саме: вартість наданих послуг сплатив частково - лише за липень 2021 на суму 70 000,00 грн. Отже, несплаченими залишились послуги за серпень 2021 у сумі 70 000,00 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 70 000,00 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню, нараховану за прострочення зобов`язання на підставі п. 6.1 договору, у сумі 259,00 грн.

За змістом ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п. 6.1 договору у випадку несвоєчасної сплати послуг виконавця замовник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 % від суми заборгованості за кожну добу прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов договору, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 259,00 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Що стосується інших позовних вимог ТОВ "Фармстор-Україна", а саме - стягнення інфляційних втрат у сумі 840,00 грн. та 3 % річних у сумі 213,00 грн., нарахованих за прострочення зобов`язання, то суд керувався положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Здійснивши власний перерахунок сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 840,00 грн. та 3 % річних у сумі 213,00 грн., тобто, у сумах, заявлених позивачем.

Отже, позовні вимоги ТОВ "Фармстор-Україна" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармстор-Україна" до Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Ліки України" про стягнення заборгованості у сумі 71 312,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Ліки України" (04075, м. Київ, вул. Максименка Федора, буд. 28, ідентифікаційний код 20078889) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармстор-Україна" (08105, Київська обл., село Горенка, вул. Приозерна, буд. 9, офіс 404; ідентифікаційний код 41665931) заборгованість у сумі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп., пеню у сумі 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 00 коп., 3 % річних у сумі 213 (двісті тринадцять) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складений 9 лютого 2022 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.