ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" лютого 2022 р. м. Київ Справа № 911/2270/21

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у судовому засіданні

заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ

про визнання грошових вимог

у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

У засіданні суду беруть участь:

представник заявника: Шишка Ю.О. (посвідчення адвоката №001256 від 26.07.2021, довіреність №001572/21 від 18.08.2021);

керуючий реструктуризацією: Юрченко О.М. (посвідчення №222 від 26.02.2013)

інші учасники справи не з`явились

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області (далі суд) від 13.09.2021 відкрито провадження у справі №911/2270/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , боржник); введено процедуру реструктуризації боргів строком на 120 днів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс); призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Юрченко Ольгу Миколаївну (свідоцтво №222 від 26.02.2013); постановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника та вирішено інші процесуальні питання у справі.

У свою чергу, за змістом ч. 6 ст. 119 Кодексу офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, абз. 1 ч. 9 ст. 39 Кодексу встановлено, що з метою виявлення кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, на офіційному веб-порталі судової влади України не пізніше наступного дня з дня постановлення ухвали суду про відкриття провадження у справі господарський суд оприлюднює повідомлення про відкриття провадження у справі боржника (офіційне оприлюднення).

На виконання зазначеного положення, 13.09.2021 суд, за допомогою автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду», сформував та офіційно оприлюднив відповідне оголошення про відкриття провадження про неплатоспроможність боржника за №67182.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, зокрема, ст.45 Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, граничною датою пред`явлення грошових вимог є 18.08.2021 (включно).

У свою чергу, абз. 3 ч. 6 ст. 45 Кодексу встановлено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

18.10.2021 (після закінчення, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу, строку) засобами поштового зв`язку до суду звернулось Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк», заявник) із заявою №89242-34-б/б від 12.10.2021 (вх. №24188/21 від 19.10.21) про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 167 734,58грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законами України.

Так, ухвалою суду від 22.11.2021, зокрема, після усунення АТ «Альфа-Банк» недоліків своєї заяви, останню прийнято та призначено до розгляду у судове засідання на 06.12.2021.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва до 05.01.2022 та до 07.02.2022, про що судом постановлено відповідні ухвалу від 06.12.2021 та протокольну ухвалу від 05.01.2022.

У свою чергу, із матеріалів справи вбачається, що на виконання положень ч. 1 ст. 122 Кодексу керуючий реструктуризацією та боржник розглянули відповідну заяву АТ «Альфа-Банк» та визнали грошові вимоги заявника у повному обсязі (т. 4 а.с. 58-60).

07.02.2022 у судове засідання боржник не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце засідання був проінформований належним чином та своєчасно. Водночас, явка учасників справи обов`язковою не визнавалась, а тому, ураховуючи положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе провести судове засідання без участі Верховського О.Є.

Згідно абз. 5 ч. 1 ст. 1 Кодексу грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 1 Кодексу, зокрема, кредитор - юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

У свою чергу, обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено саме на кредитора (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №916/4644/15).

Проаналізувавши зазначене, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу, докази відповідно до ст.ст.76-79 ГПК України повинні бути:

належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

допустимими підтверджують обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

достовірними створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

вірогідними - наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, розглянувши відповідну заяву АТ «Альфа-Банк» із вимогами до боржника, а також документи, що її підтверджують, судом встановлено наступне.

1. Так, 20.03.2017 ОСОБА_1 (клієнт) підписано оферту на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630597132 (далі Оферта), відповідно до умов якої, клієнт, зокрема, запропонував АТ «Альфа-Банк» (банк) встановити, що сума кредиту, що є доступною клієнту на момент укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії складає 2 900,00грн. Також запропонував банку, щоб сума кредиту, що може бути доступна ОСОБА_1 в будь якому випадку не перевищувала ліміт відновлювальної кредитної лінії, який становить 200 000,00грн (т. 4 а.с. 124).

Відповідно до п. 3.2 Оферти процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою складає 35,99% річних.

За змістом п. 3.3 Оферти розмір обов`язкового мінімального платежу клієнт запропонував встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитної лінією. При цьому клієнт розуміє та погоджується, що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50грн. Дату сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом встановлюється до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 22 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду.

У свою чергу, 17.02.2020 АТ «Альфа-Банк» підписано акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі Акцепт) згідно з яким, заявник приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладення відповідної угоди (т. 4 а.с. 125).

За таких обставин, 22.03.2017 АТ «Альфа-Банк» встановлено ОСОБА_1 кредитний ліміт у розмірі 2 900,00грн, що підтверджується відповідною банківською випискою за період з 22.03.2017 по 24.12.2021 (т. 4 а.с. 126-145).

Водночас, із змісту вказаної банківської виписки вбачається, що клієнтом використано 1 044 602,03грн кредитних коштів та повернуто банку 977 089,71грн. Залишок становить 67 512,32грн.

1.1. Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити; споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Проаналізувавши зазначене та беручи до уваги те, що АТ «Альфа-банк» підписав у відповідь на Оферту Верховського О.Є. Акцепт та надав кредитні кошти у відповідному розмірі, суд дійшов висновку, що між боржником як споживачем, та заявником як кредитодавцем, укладено договір про споживчий кредит.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Альфа-банк» 22.03.2019 виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надав боржнику кредитні кошти у відповідному розмірі, що підтверджується наданою банківською випискою. У той час, ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково, а саме, здійснив погашення кредиту на загальну суму 977 089,71грн. Доказів протилежного боржником суду надано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.

Ураховуючи те, що боржник допустив прострочення строків погашення відповідного кредиту, суд дійшов висновку, що у заявника наявне право вимагати дострокового повернення частини кредитних коштів, що залишилася.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково та повернув кредитні кошти у загальному розмірі 977 089,71грн, а отже у боржника наявна сума заборгованості перед АТ «Альфа-банк» у розмірі 67 512,32грн (1 044 602,03-977 089,71=67 512,32).

За таких обставин, у суду наявні правові підстави для визнання грошових вимог заявника у розмірі 67 512,32грн.

1.2. Разом із цим, заявник просить визнати грошові вимоги до боржника у розмірі 953,70грн 35,99% річних за користування кредитом за період з 22.05.2017 по 13.09.2021. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів.

Як зазначалось вище, у відповідному договорі сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитом - 35,99% річних, яка повинна сплачуватись щомісяця, до 22 числа кожного місяця з дати надання кредиту.

Так, перевіривши наданий АТ «Альфа-Банк» розрахунок процентів за користування кредитними коштами (т. 4 а.с. 146) у розмірі 953,70грн, суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

1.3. Щодо заявлених АТ «Альфа-Банк» грошових вимог у розмірі у розмірі 846,99грн штраф , нарахований у період з 22.05.2021 по 13.09.2021, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

При цьому, за змістом ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець надає споживачу інформацію про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також про право кредитодавця та/або нового кредитора залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію.

Проаналізувавши укладений між сторонами договір, судом встановлено, що останній не містить у собі положень про розмір штрафу, а лише міститься умова (п. 3.3.1) про те, що банк має право здійснювати такі нарахування.

Отже, у даному випадку у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з боржником АТ «Альфа-Банк» дотримано вимоги, передбачені ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», в частині повідомлення ОСОБА_1 про умови кредитування, зокрема щодо розміру штрафу та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими заявник.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відхилення грошових вимог заявника у сумі 953,70грн.

2. 25.07.2018 ОСОБА_1 (клієнт) підписано оферту на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630971411, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (далі Оферта), відповідно до умов якої, клієнт запропонував АТ «Альфа-Банк» (банк) відкрити боржнику поточний рахунок та встановити ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00грн (т. 4 а.с. 148).

У розділі ІІІ вказаної Оферти клієнт запропонував банку встановити процентну ставку за користування коштами кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою у розмірі 24% річних. Тип процентної ставки фіксована.

У це же день, АТ «Альфа-Банк» підписано акцепт пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в банку (далі Акцепт) згідно з яким, заявник приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладення відповідного договору (т. 4 а.с. 125).

Крім того, 25.07.2018 банком надано клієнту паспорт споживчого кредиту (т. 4 а.с. 149), в якому визначено ліміт кредиту у розмірі 15 800,00грн, максимальна сума кредиту 200 000,00грн, а також порядок повернення кредиту, а саме: до 24 числа кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття рахунка.

Так, 25.07.2018 АТ «Альфа-Банк» встановлено ОСОБА_1 кредитний ліміт у розмірі 15 800,00грн, що підтверджується відповідною банківською випискою за період з 25.07.2018 по 24.12.2021 (т. 4 а.с. 150-156).

Із змісту вказаної банківської виписки вбачається, що клієнтом використано 235 445,94грн кредитних коштів та повернуто 211 702,53грн. Залишок становить 23 743,41грн.

2.1. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 договір за своєю правовою природою є договором про споживчий кредит, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного суду учасниками справи надано не було.

Відповідно до п.п. 3, 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються загальний розмір наданого кредиту, а також порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).

Як встановлено судом, сторонами у відповідному договорі погоджено кредитний ліміт у розмірі 15 800,00грн, а також порядок повернення кредиту, а саме: до 24 числа кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття рахунка; щомісячний платіж встановлено у сумі 277,00грн.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Альфа-Банк» 25.07.2018 виконав взяті на себе договірні зобов`язання та встановив боржнику кредитний ліміт у розмірі 15 800,00грн, що підтверджується відповідною банківською випискою.

У той час, ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково, чим допустив порушення строків погоджених сторонами у відповідному Договорі.

Як зазначалось вище, ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.

Ураховуючи те, що боржник допустив прострочення строків погашення відповідного кредиту, суд дійшов висновку, що у заявника наявне право вимагати дострокового повернення частини кредитних коштів, що залишилася.

Як зазначалось вище, боржник взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково та повернув кредитні кошти у розмірі 211 702,53грн, а отже в останнього наявна сума заборгованості перед АТ «Альфа-Банк» у розмірі 23 743,41грн (235 445,94-211 702,53=23 743,41).

За таких обставин, у суду наявні правові підстави для визнання кредиторських вимог заявника у розмірі 23 743,41грн.

2.2. Разом із цим, заявник просить визнати кредиторські вимоги у розмірі 210,33грн - 24% річних за користування кредитом за період з 25.08.2018 по 13.09.2021. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів.

Як зазначалось вище, у відповідному Договорі сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитом - 24% річних, яка повинна сплачуватись щомісяця, до 24 числа кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття рахунка.

Так, перевіривши наданий АТ «Альфа-Банк» розрахунок процентів за користування кредитними коштами (т. 4 а.с. 157) у розмірі 210,33грн, суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

2.3. Щодо заявлених АТ «Альфа-Банк» грошових вимог у розмірі 203,80грн штраф за прострочення внесення платежів за період з 25.06.2021 по 13.09.2021, то суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 549, 551 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, у п. 6 відповідного Договору, зокрема, передбачено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме, штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу: 100 грн в день виникнення прострочки; 300,00грн в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5-ти робочих днів.

Водночас, судом береться до уваги постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із відповідними змінами та доповненнями), якою з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, з 12.03.2020 по 31.03.2022 на всій території України установлено карантин.

Так, п. 15 Прикінцевих та Перехідних положення ЦК України встановлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Ураховуючи те, що АТ «Альфа-Банк» здійснює нарахування штрафу у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, то останній не може вважатися правомірним, а тому кредиторські вимоги у розмірі 203,80грн підлягають відхиленню.

3. 17.02.2020 ОСОБА_1 (позичальник) підписано оферту на укладання Угоди про надання кредиту №501236700, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі Оферта), в якій, зокрема, запропонував АТ «Альфа-Банк» (банк) наступні умови кредитування: кредит готівкою 74 679,55грн; процентна ставка 18,99% (тип фіксована); строк кредиту 36 місяців (т. 4 а.с. 158).

Відповідно до п. 3 Оферти, зокрема, кредит надається позичальнику для: власних потреб у розмірі 55 356,52грн; повернення заборгованості за кредитним договором №501158405 від 29.06.2019 у розмірі 14 307,98грн;

17.02.2020 АТ «Альфа-Банк» підписано акцепт пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в банку (далі Акцепт) згідно з яким, заявник приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладення відповідного договору (т. 4 а.с. 159).

Крім того, у цей же день банком надано позичальнику паспорт споживчого кредиту (т. 4 а.с. 160), в якому визначено ліміт кредиту у розмірі 74 679,55грн, а також порядок повернення кредиту, а саме: до 17 числа кожного місяця починаючи з дати надання кредиту у розмірі 4 417,37грн.

На виконання умов вказаного договору, АТ «Альфа-Банк» переховані позичальнику кошти у розмірі 55 356,52грн та у розмірі 14 307,98грн, що підтверджується меморіальними ордерами №3587324 та №3587322 від 17.02.2020 (т. 4 а.с. 161-162).

У свою чергу, позичальником повернуто кредитні кошти банку у розмірі 26 099,38грн, що підтверджується відповідною банківською випискою за період з 17.02.2020 по 24.12.2021 (т. 4 а.с. 165). Залишок становить 48 580,17грн.

3.1. Як зазначалось вище, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 договір за своєю правовою природою є договором про споживчий кредит, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного суду учасниками справи надано не було.

За змістом п.п. 3, 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються загальний розмір наданого кредиту, а також порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).

Як встановлено судом, сторонами у відповідному договорі погоджено загальний розмір наданого кредиту - 74 679,55грн, а також порядок повернення кредиту, а саме: до 17 числа кожного місяця починаючи з дати надання кредиту у розмірі 4 417,37грн.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Альфа-Банк» 17.02.2020 виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надав боржнику кредитні кошти у розмірі у загальному розмірі 74 679,55грн, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами.

У той час, боржник зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково, чим допустив порушення строків погоджених сторонами у відповідному договорі.

Як неодноразово зазначалось вище, ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Ураховуючи те, що боржник допустив прострочення строків погашення відповідного кредиту, суд дійшов висновку, що у заявника наявне право вимагати дострокового повернення частини кредитних коштів, що залишилася.

Однак, боржник взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково та повернув кредитні кошти у розмірі 26 099,38грн, а отже в останнього наявна сума заборгованості перед АТ «Альфа-Банк» у розмірі 48 580,17грн (74 679,55-26 099,38=48 580,17), яка підлягає визнанню.

3.2. Разом із цим, заявник просить визнати кредиторські вимоги у розмірі 2 946,21грн 18,99% річних за користування кредитом за період з 17.06.2021 по 13.09.2021. Ураховуючи п. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд зазначає наступне.

Так, у відповідному договорі сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитом 18,99% річних, яка повинна сплачуватись щомісяця, до 17 числа кожного місяця починаючи з дати надання кредиту.

Так, перевіривши наданий АТ «Альфа-Банк» розрахунок процентів за користування кредитними коштами (т. 4 а.с. 164) у розмірі 2 946,21грн, суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

3.3. Крім того, заявник просить суд визнати грошові вимоги у розмірі 6 504,35грн - комісійна винагорода за обслуговування кредиту за період з 17.06.2021 по 13.09.2021. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту .

Так, у п. 1 відповідного договору погоджено комісійну винагороду заявника за обслуговування кредиту у розмірі 2,25% від суми кредиту.

Ураховуючи зазначене та перевіривши наданий заявником розрахунок відповідної комісії у розмірі 6 504,35грн (т. 4 а.с. 164), суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

4. 17.02.2020 ОСОБА_1 (позичальник) підписано оферту на укладання Угоди про надання кредиту №501236700, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі Оферта), в якій, зокрема, запропонував АТ «Альфа-Банк» (Банк) умови відкриття відновлювальної кредитної лінії, а саме: сума кредиту до 200 000,00грн, строк кредитної картки 3 роки з моменту випуску (т. 4 а.с. 158). Крім того, позичальник запропонував банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання коштів з рахунку № НОМЕР_2 в розмірах, що необхідні для плати платежу згідно з умовами договору.

У свою чергу, 17.02.2020 АТ «Альфа-Банк» підписано акцепт пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в банку (далі Акцепт) згідно з яким, заявник приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладення відповідного договору (т. 4 а.с. 159).

На виконання умов договору, заявником видано позичальнику кредитну карту та встановлено кредитний ліміт у відповідному розмірі, що підтверджується відповідною банківською випискою (т. 4 а.с. 165).

Водночас, із змісту вказаної виписки вбачається, що ОСОБА_1 використано кредитні кошти у розмірі 76 650,22грн та повернуто АТ «Альфа-Банк» кошти у сумі 60 818,52грн. Залишок становить 15 831,70грн.

4.1. Як зазначалось вище, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2ст. 639 ЦК України).

Судом встановлено, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 договір за своєю правовою природою є договором банківського рахунку, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного суду учасниками справи надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Альфа-Банк» виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надавав боржнику у користування кредитні кошти у відповідному розмірі. Водночас, ОСОБА_1 своє зустрічне зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково, у зв`язку з чим у останнього виникла відповідна заборгованість.

Ураховуючи зазначене та те, що боржник взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів виконав лише частково, суд дійшов висновку, що у заявника наявне право вимагати повернення частини кредитних коштів, що залишилася, а саме, у розмірі 15 831,70грн (76 650,22-60 818,52=15 831,70).

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання грошових вимог заявника у розмірі 15 831,70грн.

4.2. Разом з цим, АТ «Альфа-Банк» у своїй заяві просить суд визнати грошові вимоги до боржника у розмірі 231,39грн проценти за користування кредитними коштами у період з 17.01.2021 по 13.09.2021. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як зазначалось вище, сторонами у договорі погоджено процентну ставку за користування кредитними коштами, а саме - 26,0% річних.

Ураховуючи зазначене та перевіривши наданий заявником розрахунок відповідної комісії у розмірі 231,39грн (т. 4 а.с. 166), суд вважає його арифметично правильним та таким, що підлягає визнанню.

4.3. Щодо грошових вимог заявника у розмірі 170,21грн штраф , нарахований у період з 17.06.2021 по 13.09.2021, то суд зазначає наступне.

Як неодноразово указувалось вище, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Проаналізувавши укладений між сторонами договір, судом встановлено, що останній не містить у собі положень про застосування до боржника відповідальності за неналежне виконання його зобов`язань у вигляді штрафу, а отже, у суду відсутні правові підстави для визнання грошових вимог заявника у розмірі 170,21грн.

Відповідно до ч.4 ст. 45 Кодексу для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 74, 76-79, 86, 234-235 ГПК України, ст.ст. 2, 45 Кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» №89242-34-б/б від 12.10.2021 (вх. №24188/21 від 19.10.21) про визнання грошових вимог до боржника задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги (із правом дорадчого голосу) Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у розмірі 166 513,58грн основне зобов`язання.

Грошові вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у розмірі 1 221,00грн відхилити.

3. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у розмірі 4 540,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 07.02.2022 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 10.02.2022.