ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"14" лютого 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3813/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.
при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.
розглянувши справу №916/3813/21
від позивача : Соколовська А.В., за довіреністю
від відповідача: не з`явився
Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.12.2021р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Транс Фаворит до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3813/21. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "24" січня 2022 р. о 11:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у засідання суду на 24.01.2022р. о 11:00.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.01.2022р. відкладено розгляд справи по суті на "14" лютого 2022р. о 12:00. Викликано представників сторін у судове засідання для розгляду справи по суті на "14" лютого 2022 р. о 12:00.
Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвали суду.
У судові засідання відповідач не з`являвся, про поважність причин відсутності суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.
Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.
У судовому засіданні 14.02.2022 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 14.02.2022р.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.
Як було зазначено позивачем в обґрунтування поданого позову, на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Транс Фаворит (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Аслан-Р (Клієнт) Договору № 25/05-21 на надання транспортно-експедиційних послуг від 25.05.2021р. (далі по тексту Договір), позивач зобов`язалося за винагороду, визначену п. 3 Договору, від свого імені та/або від імені відповідача, за дорученням та за рахунок відповідача виконати або організувати виконання комплексу послуг транспортно-експедиційного обслуговування та організації перевезень експортних, імпортних та транзитних вантажів Клієнта морським, наземним, ж/д та авіа транспортом, а також надати інші послуги, необхідні для доставки вантажів відповідача та які погоджені в Заявках до Договору, переписках між Сторонами (п.п. 1.1. Договору).
Відповідно до п.п. 3.7. Договору, розмір плати (винагороди) за послуги з організації та забезпечення перевезення узгоджуються Сторонами в Додатках до даного Договору, що є невід`ємною частиною Договору. Такі Додатки можуть мати вигляд додаткової угоди, письмової заявки, доручення Клієнта, листування (у тому числі по електронній пошті, в месенджерах, скайпі), акту виконаних робіт/послуг, рахунку Експедитора.
Згідно з п.п. 2.2.6. Договору, в обов`язки Клієнта входить своєчасно виплачувати Експедитору винагороду, а також відшкодовувати витрати, у тому числі додаткові витрати понесені Експедитором в інтересах та на користь Клієнта з метою виконання Договору, в тому числі митні та інші збори/платежі, згідно п. 3 Договору.
Згідно п.п. 3.11. Договору, після виконання робіт (надання послуг) оформлюється Акт виконаних робіт (наданх послуг), який, уразі відсутності письмових обгрунтованих заперечень з боку Клієнта, має бути підписаний останнім протягом 3-х робочих днів з моменту його отримання. У разі не підписання акту та відсутності письмових заперечень Клієнта протягом вищевказаного терміну, роботи/послуги вважаються прийнятими і підлягають оплаті в повному обсязі.
Відповідно до п.п. 6.15. Договору, якщо інше прямо не передбачене цим Договором, будь-які письмові документи або повідомлення можуть надсилатися Сторонами одна одній засобами поштового зв`язку за адресою, яка зазначена в цьому договорі і в такому разі документи або повідомлення вважаються отриманими Стороною, якій вони адресовані, на 7 (сьомий) календарний день, наступний за днем їх передачі відправником оператору поштового зв`язку для вручення адресату.
Відповідно до п.п. 4.1.1. Договору, Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п.п. 4.3.1. Договору, Клієнт несе відповідальність за збитки, завдані Експедитору, викликані не пред`явленням вантажу до перевезення ( у розмірах штрафних санкцій, пред`явлених перевізником); діями, що призвели до простою транспортних засобів (у розмірі штрафу, пред`явленого перевізником). Нормативний простій автомобіля при навантаженні (розвантаженні) і виконанні митних формальностей приймається Сторонами в межах 48 годин (включаючи вихідні та святкові дні), якщо інше не передбачено в Заявці.
Згідно з п.п. 4.3.4. Договору, Клієнт відшкодовує Експедитору всі витрати. Фактично понесені останнім з виконання даного Договору у випадку анулювання Заявки, доручення, зміни місті навантаження (розвантаження, маршруту і умов перевезення, не пред`явленням вантажу до перевезення. не пред`явленням вантажу до завантаження та простою транспортних засобів, контейнерного устаткування. то виникли не з вини Експедитора, включаючи штрафи, пред`явлені транспортними організаціями до Експедитора, а також сплачує відповідну винагороду за вже надані послуги.
Відповідно до п.п. 4.3.5. Договору, Клієнт приймає на себе всю відповідальність, в тому числі, матеріальну, повязану з вантажем, його відповідності фактичної маси, зазначеної в документації на вантаж, вмістом вантажу і відповідності йому всіх супровідних документів.
Так, 09 липня 2021 року між сторонами було узгоджено вартість транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезення експортного вантажу відповідача в 10x40 контейнерах по маршруту м. Білокоровичі (Україна) - п. Одеса (Україна) - п. Тайцан (Китай), шляхом укладання Заявки № 00038576 від 09.07.2021р., на загальну суму еквівалентну 2350 дол. США.
Після чого, 13.07.2021р. позивачем було виконано свої зобов`язання по подачі автотранспорту з порожніми контейнерами для завантаження у пункт завантаження вантажу по вищезазначеній Заявці, але відповідачем не було надано обумовлений Сторонами вантаж по вищезазначеній Заявці, а саме деревини, для перевезення, що підтверджується ТТН № 1307, 1308, 1310, 1311, 1313 від 13 липня 2021 р. та ТТН № 1309 від 14 липня 2021 р., в яких зазначено: „Вантаж наданий для перевезення у стані, що не відповідає правилам перевезень відповідних вантажів, і у зв`язку з чим, відбулася відміна завантаження та відміна подачі автомобілів під завантаження, що також у свою чергу спричинило відміну самого автомобільного перевезення і автомобілі із контейнерами було повернуті порожніми.
За поясненнями позивача, станом на 19.08.2021 р. (на 7 (сьомий) календарний день, наступний за днем передачі документів або повідомлень відправником оператору поштового зв`язку для вручення адресату згідно п.п. 6.15. Договору) акт надання послуг № ТФ20 від 30.07.2021 р. на загальну суму у розмірі 51 260,96 грн., вважається отриманим відповідачем відповідно до п.п. 6.15. Договору та саме з цієї дати починається відлік не підписання зазначеного акту.
Таким чином, загальна сума узгодженої та непогашеної на сьогоднішній день заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті за надані послуги щодо транспортно-експедиційного обслуговування вантажу в контейнерах СSNU7814082, FSCU8962150, TCNU5449535, TGBU9287664, TCNU3837212, CBHU9055388 згідно вищезазначеного рахунку та акту наданих послуг складає 51 260,96 грн.
Позивачем було здійснено нарахування штрафу у розмірі 15% від суми заборгованості з прострочення оплати платежів по рахунку строком більше одного місяця у розмірі 7689,14грн. та нарахування штрафу 15% від вартості виконаних робіт/послуг у зв`язку із необґрунтованою відмовою відповідача від підписання акту робіт/послуг у розмірі 7689,14грн.
За розрахунком позивача пеня за прострочення оплати становить 2022,35 грн. та пеня з прострочення прийняття робіт/послуг, підписання відповідного акту виконаних робвт/послуг становить 1460,59 грн.
Також позивачем було здійснено нарахування інфляційних втрат за весь час прострочення у розмірі 511,38 грн.
Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним Товариством з обмеженою відповідальністю „Транс Фаворит, суд зазначає наступне.
Загальною засадою цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України).
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).
Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „Транс Фаворит, як Експедитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю „Аслан-Р, як Клієнтом, виникли на підставі укладеного між ними Договору № 25/05-21 на надання транспортно-експедиційних послуг від 25.05.2021р.
Судом з`ясовано, що 09 липня 2021 року між сторонами було узгоджено вартість транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезення експортного вантажу відповідача в 10x40 контейнерах по маршруту м. Білокоровичі (Україна) - п. Одеса (Україна) - п. Тайцан (Китай), шляхом укладання Заявки № 00038576 від 09.07.2021 р., на загальну суму еквівалентну 2350 дол. США.
У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Підпунктом 4.3.2. Договору передбачається, що у разі необгрунтованої відмови в прийнятті виконаних робіт/послуг, підписання акту виконаних робіт/послуг, оплати і несвоєчасній оплаті рахунків за цим Договором, Клієнт виплачує Експедитору пеню, за кожен день прострочення прийняття робіт/послуг, підписання відповідного акту виконаних робіт/послуг та оплати отриманих рахунків, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу або вартості наданих послуг, виконаних робіт, яка діяла на момент такого прострочення. У разі прострочення оплати платежів і/або необгрунтованої відмови від підписання акту виконаних робіт/послуг за цим Договором строком більше одного місяця, Клієнт додатково, крім пені, виплачує Експедитору штраф у розмірі 15 % від суми заборгованості або вартості таких виконаних робіт/послуг.
Позивачем було здійснено нарахування штрафу у розмірі 15% від суми заборгованості з прострочення оплати платежів по рахунку строком більше одного місяця у розмірі 7689,14грн. та нарахування штрафу 15% від вартості виконаних робіт/послуг у зв`язку із необґрунтованою відмовою відповідача від підписання акту робіт/послуг у розмірі 7689,14грн. За розрахунком позивача пеня за прострочення оплати становить 2022,35 грн. та пеня з прострочення прийняття робіт/послуг, підписання відповідного акту виконаних робіт/послуг становить 1460,59 грн.
Суд, переривши розрахунки позивача щодо сплати відповідачем пені та штрафу, вважає такі розрахунки вірним, а вимоги про стягнення пені та штрафу правомірними.
Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Також позивачем було здійснено нарахування інфляційних втрат за весь час прострочення у розмірі 511,38 грн.
Суд, переривши розрахунки позивача щодо сплати відповідачем інфляційних втрат, вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про стягнення правомірними.
Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Транс Фаворит слід задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2270,00 грн. покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно до ч. п. 5 6 ст. 238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.
Приймаючи до уваги подання до суду позивачем заяви в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України, згідно якої останній просив суд призначити судове засідання для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, зазначивши, що докази, на підставі яких суд зможе встановити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, суд вважає за необхідне визначити дату судового засідання задля розгляду такої заяви позивача.
Керуючись ст.ст. 123, 126, ч. 8 ст. 129, ч.1. ч. 2 ст. 221, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Транс Фаворит задовольнити повністю.
3.Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю „Транс Фаворит на „02 березня 2022р. о 12:45, з повідомленням учасників справи. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, в залі судових засідань №16 (5 поверх), тел. 0(482)307-973.
4.Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю „Транс Фаворит строк для подання доказів щодо розміру, понесених ним судових витрат - 5 днів після ухвалення рішення суду
Повний текст рішення складено 14 лютого 2022 р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко