ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1720/21
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників сторін:

від позивача Ткач О.О.,

від відповідача Михайлюк М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Лінія 1»

на рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2021 року (суддя Цісельський О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Лінія 1»

до Дочірнього підприємства «Мегатранс-2»

про тлумачення умов договору оренди, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2021 року ТОВ «Нова Лінія 1» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до ДП «Мегатранс-2» (далі - відповідач) в якому просило, постановити рішення про тлумачення п. 3.2. Договору оренди №21-04 приміщень торгово-сервісного комплексу від 21.04.2019, укладеного між ДП «Мегатранс-2» та ТОВ «Нова Лінія 1», стосовно того, чи може орендодавець вносити коригування у вже індексовану ним орендну ставку після 25 січня року, в якому така ставка змінювалась з огляду на те, що позивач почав сплачувати вже індексовану орендну плату.

Позов обґрунтований тим що 21.04.2019 між ПрАТ «Нова Лінія» та ДП «Мегатранс-2» було укладено Договір оренди приміщень торгово-сервісного комплексу№21-04. Позивач зазначає, що в січні 2021, в межах строків встановлених п. 3.2. Договору відповідач повідомив що враховуючи індексу інфляції за 2020 рік, місячна орендна плата з 01 січня 2021складає 2 342 542,20 грн. без ПДВ.

Проте, позивач зауважує, що в лютому 2021 відповідач направив листа в якому повідомив, що він нібито помилився і не вірно розрахував індексацію орендної ставки, а тому загальний місячний розмір орендної плати з 01 січня 2021 становить 2 414 672,81 грн. без ПДВ.

Позивач стверджує, що відповідач, вважаючи, що він має право вносити коригування після 25.01.2021, направляв на адресу позивача рахунки і акти за січень, лютий, березень 2021 року на суму орендної плати, яка становить 2 897607,37 грн. (з ПДВ), а не 2 811 050,64 грн. (з ПДВ) яку погоджено між відповідачем та позивачем у відповідності до умов п. 3.2. Договору оренди, а відтак, є спір щодо тлумачення умов п. 3.2. Договору оренди та того, чи має право відповідач після 25 січня вносити коригування у вже наданий розрахунок нової орендної плати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.11.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що ДП «Мегатранс-2» фактично було сповіщено позивача про наявність технічної помилки у розрахунку вказаної орендної плати, а не здійснено перегляду розміру орендної плати та внесено коригування у вже індексовану відповідачем орендну ставку.

Пункт 3.2. Договору оренди № 21-04 від 21.04.2019, не містить невизначених або незрозумілих понять, які можуть перешкоджати сторонам виконувати вказаний договір.

Враховуючи тривале виконання сторонами Договору, на думку суду, позивач не довів, що при укладанні не усвідомлював змісту Договору і, що його укладено не на основі вільного волевиявлення сторін.

Суд дійшов висновку, що позивач розумів і розуміє умови Договору, однак на даний час не згоден з ними, зокрема з визначеним відповідачем розміром орендної плати на 2021 рік, і при подачі позову підміняє поняття «тлумачення договору» і «внесення зміни до умов договору».

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, ТОВ «Нова Лінія 1» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач вважає, що він зробив технічну (арифметичну) помилку в розрахунках, то він має у будь-який час повідомити про це позивача, надати на його думку, вірний розрахунок нової орендної плати. В свою чергу позивач вважає, що оскільки відповідачем не було допущено помилки в розрахунках нової орендної плати в листі від січня 2021 року та в листі лютого 2021 року, але останній лист надійшов вже після 25 січня і що суперечить умовам п. 3.2. Договору оренди, позивач вірно сплачує попередньо погоджену ставку орендної плати відповідно до листа від січня 2021 року.

Скаржник вважає, що в супереч позиції суду першої інстанції, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо розуміння п. 3.2. Договору оренди і позивач згоден з правом відповідача визначати раз на рік нову ставку орендної плати, але не згоден з тим, що відповідач може всупереч п. 3.2. Договору оренди після 25 січня змінювати нову орендну ставку.

Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції не вірно зробив висновок, що позивач підміняє поняття «тлумачення договору» і «внесення змін до умов договору».

Скаржник зазначає, оскільки є спір між сторонами щодо тлумачення умов п. 3.2. Договору оренди та того, чи має право відповідач після 25 січня вносити в коригування у вже наданий розрахунок нової орендної плати, у суду є всі підстави постановити рішення про тлумачення змісту спірного положення договору оренди.

25.01.2022 до апеляційного суду від ДП «Мегатранс-2» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній зазначає, що в даній справі відсутній предмет спору, адже відповідач не змінював вже індексовану ним орендну плату, як це стверджує позивач, а лише виправив технічну помилку, призвівши коефіцієнт індексації орендної плати до 75% від повного офіційного показника інфляції. Відповідно - тлумачення умов договору оренди від 21.04.2020 в цьому випадку взагалі є неможливим.

Крім цього, ДП «Мегатранс-2» вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки суд повно і всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень.

31.01.2022 до апеляційного суду від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, мотивоване тим, що представник позивача знаходиться на лікарняному. Зазначене клопотання було задоволено судовою колегію, розгляд справи відкладено на 16.02.2022.

В судовому засіданні 16.02.2022 представник позивача намагався надати пояснення, проте його система «EasyCon» працювала некоректно, а саме: часткова втрата звуку та відеосигналу, що також підтверджується актом про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв`язку від 16.02.2022.

Судовою колегією було вирішено продовжити слухання справи, враховуючи обмежений строк розгляду справи та те, що думка позивача викладена в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.02.2022 надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2019 між ДП «Мегатранс-2» (орендодавець) та ПрАТ «Нова Лінія» (орендар) укладений Договір оренди № 21-04 приміщень торгово-сервісного комплексу, за умовами якого, що орендодавець надає в оренду приміщення першого поверху загальною площею 16 094 м.кв. та другого поверху загальною площею 2 473 м.кв. орендарю на умовах цього Договору, а орендар приймає в оренду у орендодавця приміщення, на умовах визначених цим договором (п.п. 1., 1.3. Договору).

Вартість приміщень з урахуванням його індексації та відновної вартості, дорівнює 18 280 779 гривень. Амортизаційні відрахування нараховуються та використовуються орендодавцем відповідно до чинного законодавства України в т.ч. для відновлення Приміщення. Не передаються в оренду розміщенні у будівлі «А» приміщення № 3 и № 90 загальною площею 47 м.кв., згідно експлікації приміщень технічного паспорту майна (п. 1.3. Договору).

Пунктом 3.1Договору встановлено, що місячна орендна плата за предмет оренди (за приміщення), визначений в статті 1 цього Договору пункти 1.1., 1.2., 1.3., складає:

а) за оренду загальної площі першого поверху та адміністративних приміщень другого поверху Будівлі - 128 грн. без ПДВ за один квадратний метр х 16 094 м2, що разом становить 2 060 032 грн. без ПДВ.

б) за оренду загальної торгової площі другого поверху будівлі - 80 грн. без ПДВ за один квадратний метр х 2 473 м2, що разом становить 197 840 грн. без ПДВ;

Загальний місячний розмір орендної плати на день підписання Договору становить 2 257 872 гривень без ПДВ, та сплачується не пізніше ніж до 10 (десятого) числа кожного календарного місяця оренди, за який здійснюється оплата, або наступного дня, якщо цей день є неробочим днем («Орендна Плата»). Зміна орендної плати в односторонньому порядку не допускається, окрім випадку, зазначеному у п. 3.2. цього Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору орендодавець має безумовне право без додаткового узгодження з орендарем, не більш ніж один раз на рік починаючи з 1 січня 2020 року, переглянути розміри орендної плати, зазначені у Розділі 3.1. в бік збільшення. При цьому коефіцієнт індексації орендної ставки дорівнює 75% від повного офіційного показника інфляції.

Попереднє повідомлення про зміну орендної плати надається в останній календарний місяць поточного року. Повідомлення з розрахунками нової орендної ставки та орендної плати надається орендарю після оголошення офіційного індексу інфляції/дефляції, але не пізніше 25 січня. Таке повідомлення має містити детальний розрахунок зміненого розміру орендної плати. Сторони домовились, що в цьому випадку укладання додаткових угод не є необхідним.

Орендар після отримання від орендодавця відповідного повідомлення з уточненням розрахунків зобов`язаний сплачувати орендну плату з урахуванням зазначеного у повідомленні рівня інфляції.

13.01.2021 відповідачем на адресу позивача був направлений лист вих. № 1301-02, в якому ДП «Мегатранс-2» повідомило ТОВ «Нова Лінія», що керуючись п. 3.2. Договору оренди № 21-04 приміщень торгово-сервісного комплексу, враховуючи, що офіційний індекс інфляції за 2020 рік становить 105,0%, коефіцієнт індексації орендної ставки станом на 01 січня 2021 року дорівнює 1,0375. Загальний місячний розмір орендної плати з 01 січня 2021 року становить 2 342 542,20 грн. без ПДВ (т.1, а.с. 31).

24.02.2021 відповідачем було направлено позивачу лист вих. № 2402-01, в якому зазначено про наявність у листі № 1301-02 від 13 січня 2021 стосовно індексації орендної ставки станом на 01 січня 2021 року помилки. Відповідач вказав, що розмір орендної плати (ставка оренди і сума, орендної плати) був помилково розрахований на підставі розміру орендної плати, який, згідно п.3.1. Договору оренди № 21-04 приміщень торгово-сервісного комплексу від 21.04.2019, діяв в 2019, тоді як повинен був бути розрахований на підставі розміру орендної плати, який був встановлений починаючи з 01 січня 2020, і діяв в 2020 році. Відтак, відповідач зауважив, що загальний місячний розмір орендної плати з 01 січня 2021 становить 2 414 672,81 гривень без ПДВ.

У період з січня по лютий 2021 року відповідачем було виставлено позивачу рахунки на оплату за договором № 21-04 від 21.04.2019 (т.1, а.с. 32-), а саме:

№ 3 від 01.02.2021 за січень 2021 на суму 937 016,88 грн.;

№ 4 від 01.02.2021 за січень 2021 на суму 6 070,50 грн.;

№ 8 від 01.03.2021 за січень 2021 на суму 1 029 644,11 грн.;

№ 2 від 31.01.2021 за лютий 2021 на суму 2 811 050,64 грн.;

№ 55 від 24.02.2021 за лютий 2021 на суму 86 556,73 грн.

03.03.2021 позивач у відповідь на лист відповідача № 2402-01 від 24.02.2021 повідомив ДП «Мегатранс-2», що в січні 2021 року ПрАТ «Нова Лінія» отримано повідомлення № 1301-02 від 13.01.2021 відповідно до якого, посилаючись на п. 3.2. Договору, ДП «Мегатранс-2» самостійно здійснено розрахунки нової орендної ставки та нової орендної плати, що становить з 01.01.2021 - 2 342 542,20 грн. та ПрАТ «Нова Лінія» на виконання умов п. 3.2. Договору в 2021 році здійснює оплату по наданому відповідачем розрахунку у повідомлені № 1301-02 від 13.01.2021. Проте, зважаючи на вищенаведене та оскільки лист № 2402-01 від 24.02.2021 в супереч умовам пункту 3.2. Договору, направлено після 25 січня, ПрАТ «Нова Лінія», дотримуючись приписів Договору, надалі буде сплачувати орендну плату відповідно до розрахунків наданих у повідомлені № 1301-02 від 13.01.2021.

31.03.2021 ПрАТ «Нова Лінія» було завершено реорганізацію шляхом перетворення в ТОВ «Нова Лінія 1».

02.04.2021 сторони укладали додаткову угоду про зміну умов договору оренди № 21-04 від 21.04.2019 в якій погодили, що у зв`язку з припиненням ПрАТ «Нова Лінія» шляхом його перетворення в ТОВ «Нова Лінія 1», яке є правонаступником у повному обсязі всіх прав та обов`язків ПрАТ «Нова Лінія», внести відповідні зміни до Договору та змінити назву на ТОВ «Нова Лінія 1» та відповідні реквізити.

Отже, щодо позовних вимог про тлумачення п. 3.2. Договору оренди, чи має право відповідач після 25 січня вносити в коригування у вже наданий розрахунок нової орендної плати, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині 1 статті 626 ЦК передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини 1 статті 627 ЦК відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК).

За змістом частини 1 статті 637 ЦК тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 213 ЦК зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Правила тлумачення змісту правочину визначено частиною 3 цієї норми, яка передбачає, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

За змістом частини 4 статті 213 ЦК якщо за правилами, встановленими частиною 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, у частинах 3, 4 статті 213 ЦК визначено загальні способи, що застосовуються при тлумаченні, які втілюються у трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також із намірами сторін, які вони виявляли при вчиненні правочину, а також із чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (якщо перші два не дали результатів) є врахування: а) мети правочину, б) змісту попередніх переговорів, в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше у правовідносинах між собою), г) звичаїв ділового обороту; ґ) подальшої поведінки сторін; д) тексту типового договору; е) інших обставин, що мають істотне значення.

У розумінні наведених положень закону тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення суперечностей та прогалин у трактуванні його положень.

Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, при цьому тлумачення не може створювати нових умов, тільки роз`яснювати вже існуючі умови договору.

Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який становить права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

В той же час, як вірно враховано місцевим господарським судом, ДП «Мегатранс-2» в листі № 2402-01 від 24.02.2021, не було здійснено перегляд розміру орендної плати та внесено коригування у вже індексовану відповідачем орендну ставку, а лише було сповіщено позивача про наявність технічної помилки у розрахунку вказаної орендної плати. При цьому, зміст п. 3.2. Договору оренди № 21-04 від 21.04.2019, не містять невизначених або незрозумілих понять, які можуть перешкоджати сторонам виконувати договір оренди № 21-04 від 21.04.2019. Також, господарським судом було вірно зазначено, що враховуючи тривале виконання сторонами Договору, позивач не довів, що при укладанні не усвідомлював змісту Договору і, що його укладено не на основі вільного волевиявлення сторін. Із зазначеним погоджується судова колегія і вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної заяви.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не знайшли свого підтвердження при перегляді справи в апеляційному суді, не спростовують висновків місцевого суду, не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275 , 276, 282-284 ГПК України,

колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.02.2022.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Колоколов С.І.

Савицький Я.Ф.