УХВАЛА

м. Київ

02.02.2022Справа № 910/878/22

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянувши

клопотання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогіос"

про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 за заявою Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" про забезпечення позову (до подання позовної заяви з урахуванням уточнення від 27.01.2022)

Представники учасників процесу згідно протоколу від 02.02.2022,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року до подання позовної заяви Державне підприємство "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" (далі - Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Роменської міської ради Сумської області від 23.12.2021 в частині користування, розпорядження земельними ділянками згідно наведеного у заяві переліку та заборони будь-яким фізичним особам та/або юридичним особам, у тому числі усім підприємствам, установам, організаціям, незалежно від форм власності та галузевої належності, у тому числі, але не виключно органам державної влади та управління, органам місцевого самоврядування - чинити перешкоди заявнику у здійсненні ним своєї господарської діяльності, у тому числі у користуванні земельними ділянками (збирання врожаю, його зберігання, транспортування, обробіток ґрунту, сівба тощо) згідно наведеного переліку кадастрових номерів.

Розглянувши у судовому засіданні заяву про забезпечення позову суд 27.01.2022 суд ухвалив заяву ДП "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" про забезпечення позову (до подання позовної заяви) задовольнити частково, заборонити будь-яким фізичним особам та/або юридичним особам, у тому числі всім підприємствам, установам, організаціям, незалежно від форм власності та галузевої належності, у тому числі, але не виключно органам державної влади та управління, органам місцевого самоврядування чинити перешкоди Державному підприємству "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" в користуванні у тому числі, але не виключно збирати врожай, зберігати врожай, транспортувати врожай, обробляти ґрунт, здійснювати посівні роботи, земельними ділянками з кадастровими номерами згідно наведеного в ухвалі переліку.

28.01.2022 до суду представниками Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Служба) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогіос" (далі - Товариство) подано заяви про скасування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 по справі 910/878/22.

Ухвалою суду від 31.01.2022 вищевказані заяви були призначені до розгляду в судовому засіданні 02.02.2022.

У призначене судове засідання з`явився представник Підприємства та Служби. Товариство не направило свого представника для участі в судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлене належним чином.

Під час судового засідання представником Служби повідомлено, що ними не подавалось таке клопотання про скасування заходів забезпечення позову та відповідно подана заява про залишення без розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення за підписом В. о. Голови Держгеокадастру С. О. Завадського.

Розглянувши вищевказані клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 27.01.2022, суд дійшов висновку про наступне.

Приписами статті 145 ГПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Обґрунтовуючи подане клопотання про скасування заходів забезпечення позову Товариство зазначає, що Підприємством приховано факт того, що між ТОВ «АГРОГІОС» та Державним підприємством «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» було укладено Договір поставки №01-0005 від 05.05.2021 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язувався поставити, а Покупець - прийняти і оплатити сількогосподарську продукцію, а саме кукурудзу врожаю 2021 року, загальною площею 968,82 га, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно пункту 1.2. Договору, було встановлено, що місцезнаходженням товару є земельні ділянки, які знаходяться за адресою: Сумська обл., Роменський р-н, село Перехрестівка. Таким чином, звернувшись із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, за твердженнями Товариства, Підприємство достовірно знало про умови Договору поставки, та звернувся до суду з метою унеможливлення виконання з боку ТОВ «Агрогіос» зобов`язань по укладеному договору. Товариство також стверджує, що Підприємством приховано факт того, що врожай кукурудзи 2021 року посіяний на земельних ділянках вказаних позивачем в заяві про забезпечення позову за рахунок насіння кукурудзи, яке було надано ТОВ «АГРОГІОС» Державному підприємству «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» із зобов`язанням останнього виростити врожай кукурудзи 2021 року та передати ТОВ «АГРОГІОС», оскільки врожай кукурудзи 2021 відповідно до договору поставки №01-0005 від 05.05.2021 належить на праві власності ТОВ «АГРОГІОС». Отже, у позивача немає жодних прав на врожай кукурудзи 2021 року. За твердженнями Товариства, у позивача відсутні будь-які відповідні дозвільні документи та правовстановлюючі документи на земельні ділянки з кадастровими номерами відносно яких було подано заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Оцінюючи обставини наведені Товариством в обґрунтування клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі № 910/878/22, суд дійшов висновку, що такі обставини не вказують на наявність підстав для скасування, вжитих судом за заявою позивача заходів забезпечення позову, з огляду на наступне.

Одним із завдань господарського судочинства відповідно до вимог статті 2 Господарського процесуального кодексу України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Тобто, забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду.

Водночас, суд звертає увагу, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а тому господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 910/27779/14.

Суд зауважує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, судом було враховано предмет позову, який Підприємство має намір подати до суду. Зокрема, Підприємство має намір подати позов, як він стверджує, на захист його майнового права (права користування) на земельні ділянки щодо яких судом і були вжиті заходи забезпечення позову.

Приписами статтей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За приписами статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 в справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Підсумовуючи наведене вище, враховуючи також той факт, що нормами процесуального права передбачено подання заяв про скасування заходів забезпечення позову лише учасниками справи, суд відмовляє в задоволенні клопотання Товариства про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022.

Крім того, беручи до уваги подану представником Служби заяву про залишення без розгляду клопотання останнього про скасування заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про її задоволення та залишення поданої заяви без розгляду. Таке процесуальне рішення суду обґрунтоване принципом свободи реалізації своїх процесуальних прав учасниками справи.

Керуючись статтями 145, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 за заявою Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" про забезпечення позову (до подання позовної заяви з урахуванням уточнення від 27.01.2022) залишити без розгляду.

2. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрогіос" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 за заявою Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" про забезпечення позову (до подання позовної заяви з урахуванням уточнення від 27.01.2022) відмовити

3. Ухвала набирає законної сили 02.02.2022 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 08.02.2022.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ