ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2022 Справа № 917/1652/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"

до Полтавського державного аграрного університету

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»

про стягнення 131 141,52 грн

без виклику представників сторін

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Полтавського державного аграрного університету про стягнення 131 141,52 грн, у тому числі: 93 026,39 грн відшкодування вартості безпідставно спожитого природнього газу, 21500,07 грн - пені, 12102,68 грн - інфляційних, 4512,38 грн - 3% річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач 01 лютого 2020 року спожив природний газ у кількості 3198,00 куб.м без достатньої правової підстави, за вказаний обсяг газу відповідач не розрахувався.

Позивач подав заяву від 25.11.2021 № 102 (вхід. № 13421 від 02.12.2021) про збільшення розміру позовних вимог, в якій прохає стягнути з Полтавського державного аграрного університету 165 913,46 грн, з них: 114 903,98 грн відшкодування вартості безпідставно набутого майна, 28 910,98 грн - пені, 16 109,40 грн - інфляційних, 5989,10 грн - 3% річних (а.с. 137-138).

Ухвалою від 06.12.2021 суд залишив заяву про збільшення розміру позовних вимог без руху, оскільки до заяви не було додано доказів сплати судового збору в розмірі 218,70 грн, а також встановив строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення позивачу цієї ухвали (а.с. 147-149). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки заяви (а.с. 152-159).

Ухвалою від 10.12.2021 суд прийняв заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.161-162). Подальший розгляд справи здійснюється в межах вимог, вказаних у цій заяві.

Відповідач у відзиві (вх. № 12774 від 18.11.2021; а.с. 71-77) проти позову заперечує з таких підстав:

- позов щодо стягнення заборгованості за 01.02.2020 позивач подав повторно, оскільки в провадженні Господарського суду Полтавської області була справа № 917/1098/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс щодо стягнення заборгованості в сумі 24 873,93 грн, з яких 22 982,12 - сума основної заборгованості по Договору № 2/1 від 07.01.2019, 439,24 грн - інфляційні витрати, 217,22 грн - три відсотки річних; 1235,35 грн - пеня. Згідно вказаної позовної заяви 01.02.2020 позивач поставив на об`єкти відповідача 3198,00 м.куб. природного газу на загальну суму 22 982,12 грн;

- рішенням Господарського суду Полтавської області у справі № 917/1098/20 від 01.10.2020 у задоволенні вказаного позову відмовлено, оскільки позивач не надав доказів, які б свідчили про договірну поставку газу Полтавській державній аграрній академії у лютому 2020, тому суд не погодився, що поставка газу була договірною; позивач не надав підтверджуючих номінацій за лютий 2020, чим не довів обґрунтованість та реальність його витрат, пов`язаних із врегулюванням небалансу, та наявність підстав для стягнення витрат із здійснення балансування. Вказане рішення суду залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020;

-позивач, подаючи повторний позов до одного й того самого відповідача з тих самих підстав (стягнення заборгованості за спожитий природний газ у кількості 3198,00 м.куб. за 01.02.2020 року), змінюючи при цьому предмет позову, збільшуючи ціну позову, зловживає процесуальними правами;

- договірні відносини за договором та додатковою угодою до договору між сторонами закінчилися 31 січня 2020 року. Відповідач у повному обсязі виконав умови договору, провівши оплату за постачання природного газу включно до 31 січня 2020 року;

- у 2019 - 2020 роках розподіл природного газу Полтавській державній аграрній академії здійснювало Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи Полтавагаз» (Оператор ГРМ), з яким Полтавською державною аграрною академією укладені відповідні договори розподілу природного газу № 175-Р від 07.01.2019 та № 175-Р від 10.01.2020. Договори транспортування природного газу з іншими операторами ГТС відповідачем ні у 2019 році, ні у 2020 році не укладалися;

- будь-які договірні відносини у відповідача з позивачем щодо транспортування природного газу відсутні;

- оскільки станом на 01.02.2020 у відповідача існували договірні відносини з розподілу природного газу із Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи Полтавагаз», та беручи до уваги відсутність договірних відносин із транспортування природного газу із ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», підстави вважати, що відповідач відібрав із газотрансортних мереж природний газ, що належить позивачу, відсутні;

- позивач не надав належних та допустимих доказів щодо підтверджених номінацій за лютий 2020 року. Роздруківка з Інформаційної платформи SАР ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» про обсяги споживання природного газу та відповідь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № ТОВВИХ-20-8934 від 31.07.2020, на адвокатський запит адвоката Невструєва Л. Б., не можуть бути належними та допустимими доказами відібрання відповідачем 01.02.2020 природного газу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс»;

- визначена у позовній заяві ціна газу згідно Експертного висновку № 0-1007 від 08.10.2021 Черкаської торгово-промислової палати є необґрунтованою, оскільки у вказаному висновку встановлена середньозважена ціна природного газу станом на 07.10.2021, а предметом спору є природний газ, відібраний 01.02.2020, у зв`язку з чим середньозважена ціна на газ повинна встановлюватись станом на 01.02.2020;

- позивач звернувся до суду повторно більше ніж через рік після первісного позову з інфляційними, 3% річних та пенею, що свідчить про навмисне затягування часу з метою збільшення відповідних штрафних санкцій;

- позивач не подав документ, що підтверджує ціну закупівлі природного газу, придбаного оператором газотранспортної системи внаслідок отримання послуг балансування за газову добу 01.02.2020;

- згідно розрахунку штрафних санкцій, інфляційних збитків та відсотків за користування грошовими коштами, поданого позивачем, кінцева дата закінчення нарахування збитків - 12.10.2021. Згідно експертного висновку від 08.10.2021 середньозважена ціна природного газу визначена станом на 07.10.2021, а позов подано 13.10.2021 щодо стягнення заборгованості за 01.02.2020. Тобто, позивач нараховує штрафні санкції, інфляційні збитки, відсотки за користування грошовими коштами та суму боргу на різні дати, не обґрунтовуючи підстав такого нарахування;

- відповідач є бюджетною установою, що підпорядковується Міністерству освіти і науки України та фінансується за рахунок коштів державного бюджету, має свій кошторис, в якому видатків на відшкодування вартості безпідставно набутого майна з інфляційними збитками, трьома процентами річних та пенею, не передбачено, сплата зазначених витрат призведе до нецільового використання бюджетних коштів;

- заходи досудового врегулювання спору в межах нового позову позивачем не вживались;

- позивач не надав звітів про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2020 року, не надав актів приймання-передачі природного газу від позивача до відповідача;

- твердження позивача про безпідставно набуте відповідачем майно не відповідає дійсності, оскільки підставою для постачання газу є належним чином оформлений договір, який між сторонами у даному випадку не укладався. Після припинення договору позивач повинен був вжити дій з припинення або обмеження постачання газу для відповідача. Отже, позивач не довів безпідставність як передачі природного газу споживачу, так і безпідставність отримання цього газу відповідачем.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 13420 від 02.12.2021; а.с. 133-135) наполягає на задоволенні позову у повному обсязі із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, посилаючись на таке:

- укладення Договору № 2/1 від 07.01.2019 не має правового значення, оскільки споживання належного позивачеві газу відбулося поза строком дії договору, та є фактично незаконним привласненням майна позивача відповідачем;

- відповідно до п. 4 розділу 1 глави І Кодексу газорозподільних систем оператор газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників). Згідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2496 від 30.09.2015, інформаційна платформа - це електронна платформа Оператора ГТС у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи. На даний час, на території України єдиним оператором газотранспортної системи є ТОВ «Оператор газотранспортної системи України»;

- ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» є адміністратором Інформаційної платформи SАР та фактично володіє інформацією щодо руху природнього газу у газотранспортній системі України, зокрема володіє інформацією щодо фактичних поставок природнього газу кінцевим споживачам, у тому числі відповідачеві;

- адвокатський запит адвоката Невструєва Л.Б. від 22.07.2020 та відповідь на нього були подані та отриманні в рамках судового провадження по справі № 917/1098/20, що не перешкоджає використанню вказаного доказу у цій справі, оскільки цей доказ посвідчує факт заволодіння відповідачем 3198,00 м.куб. природнього газу та факт належності цього майна позивачеві;

- згідно ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України вартість незаконно набутого майна визначається на момент розгляду судом справи;

- досудове врегулювання спору відбувалося ще до звернення позивача з позовом по справі № 917/1098/20;

-при цьому позивач не заперечує проти укладення мирової угоди з відповідачем.

Також до суду надійшли заперечення відповідача на заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 14120 від 17.12.2021; а.с. 172-175), у яких відповідач зазначає таке:

- оскільки спірні відносини, що виникли між позивачем та відповідачем не є договірними, то і підстави нарахування та збільшення пені, інфляційних збитків, 3% річних від простроченої суми відсутні;

- позивач та відповідач не оформляли зобов`язання у письмовій формі, відповідач не порушував зобов`язання, тож підстав для нарахування пені немає;

- позивач не вказує, коли мало бути виконане зобов`язання і чому позивач відштовхується при нарахуванні штрафних санкцій від дати 01.03.2020. Позивачем штрафні санкції нараховані за 8 місяців.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз») у поясненнях (вх. № 14204 від 20.12.2021; а.с. 179) зазначає таке:

- відповідно до пункту 6 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем, визначено, на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:

присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний ЕІС-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника;

надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;

забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом;

- відповідно до реєстру відборів природного газу споживачів АТ «Полтавагаз» споживачем Полтавська державна аграрна академія ЕІС код 26ХS00004РU0Е004 за газову добу 01.02.2020 року спожито 3198.00 куб.м. природного газу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» у поясненнях (вх. № 14330 від 23.12.2021; а.с. 190-192) особа зазначає таке:

-включення споживача з ЕІС-кодом 56XS00004PU0E004 до реєстру споживачів постачальника - ТОО «УКР ГАЗ РЕСУРС» (ЕІС - код 56X70Х) здійснювалось у відповідності до вказаних положень Кодексу ГТС;

- в Інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56XS00004PU0E004 був закріплений в реєстрі споживачів за постачальником ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» (ЕІС - код 56X70Х) в період з 01.02.2020 по 01.02.2020;

- з 02.02.2020 по 28.02.2020 споживач з ЕІС-кодом 56XS00004PU0E004 був закріплений в Реєстрі споживачів за постачальниками TOB «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» (ЕІС - код 56X50Y) та ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» (ЕІС - код 56X70X);

- обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS00004PU0E004 за період з 01.02.2020 по 01.02.2020 внесено в алокацію постачальника ТОВ «УКР ГA3 РЕСУРС» (ЕІС - код 56X70Х) та становить 3 198,00 куб.м.;

- витяг з Інформаційної платформи інформації щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00004PU0E004 за період з 01.02.2020 по 01.02.2020, яка здійснювалась Оператором ГТС у відповідності до положень Кодексу ГТС, на підставі даних, наданих Оператором ГРМ - АТ «Полтавагаз»;

- обсяги природного газу, використані споживачем з ЕІС - кодом 56XS00004PU0E004 (ЕІС -код комерційної точки обліку 56ZS26I04PU0E010) за період з 02.02.2020 по 28.02.2020 внесені в алокацію постачальника ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» (ЕІС - код 56X50Y) та становлять 34 626,45 куб.м.;

- обсяги природного газу, використані споживачем з ЕІС - кодом 56XS00004PU0E004 (ЕІС - код комерційної точки обліку 56ZS26I04PU0E03X) за період з 11.02.2020 по 28.02.2020 внесені в алокацію постачальника ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» (ЕІС - код 56Х70Х) та становлять 69 634,12 куб.м.;

- згідно з пунктом 4 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС, відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність інформації, що надається відповідно до цього розділу несе той суб`єкт, на якого покладається обов`язок щодо надання інформації оператору газотранспортної системи відповідно до цього розділу.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі суд вчинив такі процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с. 62).

Ухвалою від 28.10.2021 суд відкрив провадження у справі № 917/1652/21, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 02.11.2021 (а.с. 68, 69).

Ухвалою від 23.11.2021 суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України» та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз».

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч.5 ст.252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У зв`язку з необхідністю подання учасниками справи доказів та пояснень щодо спірних правовідносин, для забезпечення процесуальних прав учасників справи та з метою об`єктивного дослідження обставин справи, а також в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, прийняття рішення судом відклалося на відповідний строк.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (далі - позивач, постачальник) та Полтавською державною аграрною академією, яка пізніше була перейменована на Полтавський державний аграрний університет, (далі відповідач, споживач) укладено Договір № 2/1 від 07.01.2019 (далі - Договір; а.с. 14-24).

Згідно п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору, постачальник постачає природний газ (далі - газ) споживачеві в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Перехід права власності на природний газ від постачальника до споживача здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення).

Обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу за цим Договором, є наявність у споживача, укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору на розподіл природного газу та/або з Оператором ГТС договору на транспортування природного газу, па підставі яких споживач набуває право санкціоновано відбирати природний газ з газорозподільної та газотранспортної системи.

Відповідно до п. 3.3 Договору загальна вартість Договору становить 12 109 464 грн 00 коп., в т. ч. ПДВ 2 018 244,00 грн.

Згідно п. 11.1 Договору, він набирає чинності з моменту його підписання та діє в частині постачання природного газу з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

У додатку № 1 до Договору сторони погодили договірні обсяги постачання природного газу на 2019 рік (а.с. 25);

Додатковою угодою № 2 від 24.12.2019 сторони зменшили суму Договору на 5481187,80 грн, в т. ч. ПДВ 913531,30 грн та виклали додаток № 1 до Договору у новій редакції (а.с. 26-27).

Додатковою угодою № 3 від 28.12.2019 було внесено зміни до пункту 11.1 Договору та викладено його в наступній редакції: « 11.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє в частині постачання природного газу з 01 січня 2019 року до 31 січня 2020 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання».

Позивач стверджує, що після закінчення строку дії Договору відповідач продовжив споживати природній газ, а саме 01 лютого 2020 року відібрав із газотранспортних мереж природній газ у кількості 3198,00 м.куб., що належить на праві приватної власності позивачу.

Вважаючи, що відповідач порушив договірні умови та продовжив відбір природнього газу, позивач звертався до суду з позовною вимогою, яка була предметом розгляду Господарським судом Полтавської області та Східним апеляційний господарським судом у справі № 917/1098/20.

Однак, як було встановлено рішенням Господарського суду Полтавській області від 01.10.2020 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 у справі № 917/1098/20, спожитий відповідачем 01.02.2020 обсяг газу у кількості 3198,00 м.куб., не охоплюється договірними відносинами, які існували між позивачем та відповідачем (а.с. 38-40, 41-47).

У зв`язку з цим позивач вважає, що спожитий відповідачем 01 лютого 2020 року обсяг газу у кількості 3198,00 м.куб., є майном, яке було набуте відповідачем без достатньої правової підстави.

Оскільки, у відповідача відсутня фізична можливість повернути безпідставно набуте майно, а саме - 3198,00 м.куб. природнього газу в натурі, позивач просить суд застосувати норму частини 2 статті 1213 Цивільного кодексу України та стягнути з відповідача на користь позивача вартість безпідставно набутого майна, яка визначена позивачем у сумі 114 903,98 грн на підставі Експертного висновку № О-1170 від 19.11.2021 Черкаської торгово-промислової палати.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

В частині першій ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Суд встановив, що між сторонами було укладено договір № 2/1 від 07.01.2019 на постачання природного газу. У преамбулі вказаного договору вказано ЕІС-код постачальника (позивача) 56Х70Х та ЕІС-код споживача (відповідача) 56ХS00004РU0Е004.

Згідно додаткової угоди № 4 до Договору, вказаний договір діяв у період з 07.01.2019 до 31.01.2020.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За правилами п. 1 глава 1 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015р., комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

Відповідно до п. 6 глави 3 IX Кодексу газорозподільних систем визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Відповідно до п. 5 глава 1 Розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015, алокація - це обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Згідно з п. 3 глава 1 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи алокація природного газу по кожному замовнику послуг транспортування природного газу, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) у точці виходу за певний період, визначається оператором газотранспортної системи та доводиться ним до відома замовника послуг транспортування природного газу у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 глави 7 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

За вимогами п. 2 глави 7 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи у точках виходу до газорозподільної системи оператор газотранспортної системи здійснює остаточну алокацію щодобових відборів замовника послуг транспортування природного газу з урахуванням інформації про прогнозовані та фактичні обсяги споживання по кожному окремому споживачу замовника послуг транспортування природного газу з урахуванням вимог цієї глави.

Відповідно до п. 4 розділу 1 глави І Кодексу газорозподільних систем оператор газотранспортної системи (Оператор ГТС) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2496 від 30.09.2015, інформаційна платформа - це електронна платформа Оператора ГТС у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

На даний час, на території України єдиним Оператором ГТС є ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» є адміністратором Інформаційної платформи SАР та фактично володіє інформацією щодо руху природнього газу у газотранспортній системі України, зокрема володіє інформацією щодо фактичних поставок природнього газу кінцевим споживачам, у тому числі відповідачеві.

Згідно відповіді поданої ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» адвокату Невструєву Л.Б. в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56ХS00004РU0Е004 був закріплений за постачальником ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» (ЕІС-код 56X70Х) у період з 01.01.2020 по 01.02.2020. Споживачем з ЕІС-кодом 56XS00004PU0E004 01.02.2020 було використано 3198,00 м. куб. природного газу, який було віднесено в алокацію постачальника ТОВ «УKP ГАЗ РЕСУРС» (а.с. 33-35).

До вказаної відповіді ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» було додано Інформацію щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56ХS00004РU0Е004 в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» (а.с. 36) та Інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56ХS00004РU0Е004 за 01 лютого 2020 року (а.с. 37).

Вказані докази підтверджують факт споживання відповідачем природного газу 01.02.2020 у обсязі 3198,00 м. куб., який було віднесено в алокацію постачальника ТОВ «УKP ГАЗ РЕСУРС».

Твердження відповідача про те, що роздруківка з Інформаційної платформи SАР ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» про обсяги споживання природного газу та відповідь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» № ТОВВИХ-20-8934 від 31.07.2020 на адвокатський запит адвоката Невструєва Л.Б. не можуть бути належними та допустимими доказами відібрання відповідачем 01.02.2020 природного газу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс», судом відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Враховуючи норми вказаних статей суд вважає надані позивачем докази відібрання відповідачем 01.02.2020 природного газу ТОВ «Укр Газ Ресурс» належними, допустимими та достатніми.

Крім цього, факт відібрання відповідачем 01.02.2020 природного газу ТОВ «Укр Газ Ресурс» підтверджуються поясненнями третьої особи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

Згідно додаткової угоди № 4 до договору постачання природного газу № 2/1 від 07.01.2019, вказаний договір діяв у період з 07.01.2019 до 31.01.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Таким чином, споживання відповідачем 01.02.2020 3198,00 м. куб. природного газу, який належав позивачу, відбулося після закінчення строку дії договору постачання природного газу № 2/1 від 07.01.2019, тобто без достатньої правової підстави.

Твердження відповідача стосовно того, що станом на 01.02.2020 у нього існували договірні відносини з розподілу природного газу із Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи Полтавагаз», а не з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», судом до уваги не беруться, оскільки АТ «Оператор газорозподільної системи Полтавагаз» є Оператором ГРМ, а ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» - Оператором ГТС.

Крім цього, третя особа - АТ «Оператор газорозподільної системи Полтавагаз» у поясненнях по справі підтвердила, що відповідно до реєстру відборів природного газу споживачів АТ «Полтавагаз» споживач - Полтавська державна аграрна академія ЕІС код 26ХS00004РU0Е004 за газову добу 01.02.2020 спожив 3198.00 куб.м. природного газу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» у поясненнях (вх. № 14330 від 23.12.2021; а.с. 190-192) особа зазначила, що:

- в Інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56XS00004PU0E004 був закріплений в реєстрі споживачів за постачальником ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» (ЕІС - код 56X70Х) в період з 01.02.2020 по 01.02.2020;

- з 02.02.2020 по 28.02.2020 споживач з ЕІС-кодом 56XS00004PU0E004 був закріплений в Реєстрі споживачів за постачальниками TOB «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» (ЕІС - код 56X50Y) та ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» (ЕІС - код 56X70X);

- обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS00004PU0E004 за період з 01.02.2020 по 01.02.2020 внесено в алокацію постачальника ТОВ «УКР ГA3 РЕСУРС» (ЕІС - код 56X70Х) та становить 3 198,00 куб.м.

- обсяги природного газу, використані споживачем з ЕІС - кодом 56XS00004PU0E004 (ЕІС-код комерційної точки обліку 56ZS26I04PU0E010) за період з 02.02.2020 по 28.02.2020 внесені в алокацію постачальника ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» (ЕІС - код 56X50Y) та становлять 34 626,45 куб.м. (а.с.195-198).

Тобто, за газову добу 01.02.2020 відповідач спожив газ, належний позивачу, а вже з з 02.02.2020 розпочав споживання газу, належного постачальнику TOB «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ».

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) завдання шкоди у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зазначеної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 906/456/19.

Суд встановив, що після закінчення строку дії договору № 2/1 від 07.01.2019 відповідачем 01.02.2020 спожито природного газу в кількості 3198,00 м. куб. природного газу, який було віднесено в алокацію постачальника ТОВ «УKP ГАЗ РЕСУРС».

Подані відповідачем докази не спростовують викладеного.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд погоджується із твердженням позивача стосовно того, що відповідач не може повернути безпідставно отримане майно (природний газ) в натурі позивачу з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про ринок природного газу" господарська діяльність на ринку природного газу, пов`язана з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, провадиться за умови отримання відповідної ліцензії.

Відповідач є державною установою - вищим учбовим закладом - та не може здійснювати комерційну діяльність на ринку природнього газу; відповідно ліцензія на зберігання природного газу у відповідача відсутня.

Таким чином, відповідач не має можливості повернути позивачеві безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно, вартість незаконно набутого майна визначається на момент розгляду судом справи.

Згідно наданої позивачем копії Експертного висновку № О-1170 від 19.11.2021 Черкаської торгово-промислової палати, станом на 18.11.2021 середньозважена ціна природнього газу становить 35 929,95 грн з ПДВ за 1000,00 (одну тисячу) м.куб. природного газу (а.с. 139).

Відповідно ціна природнього газу у кількості - 3198,00 м.куб. природнього газу становить 114 903,98 грн.

При цьому, заперечення відповідача стосовно того, що вартість природного газу необхідно обраховувати станом на 01.02.2020, судом до уваги не беруться, оскільки вони не відповідають нормам ч. 2 ст. 1213 ЦК України.

Інших доказів щодо ціни газу, яка існує на час розгляду справи, відповідач суду не надав.

Твердження відповідача про те, що позивач звертався вже з такими ж самими вимогами у справі № 917/1098/20 є необґрунтованими, оскільки у справі № 917/1098/20 позивач заявляв вимоги про стягнення боргу, що виник за договором постачання природного газу № 2/1 від 07.01.2019, а у справі № 917/1652/21 заявлено вимоги про стягнення вартості безпідставно отриманого майна на підставі ст. 1212 ЦК України. Отже, підстави цих позовів не є тотожними.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 114 903,98 грн відшкодування вартості безпідставно набутого майна підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Позивач також заявив вимоги про стягнення 28910,98 грн пені, нарахованої за період з 01.03.2020 по 25.11.2021 (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (далі ГК України) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки.

Частиною першою ст. 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг); (ч. 4 ст. 231 ГК України).

За ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Право чин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Таким чином, законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Разом з тим, частиною шостою статті 231 ГК України, визначено можливість встановлення у відсотках до облікової ставки НБУ розміру санкцій за порушення грошових зобов`язань, як одиницю вимірювання такої санкції. Однак, саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили в умовах договору за порушення строків виконання зобов`язань можливість сплати пені та не визначали її розмір, відсутні підстави для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не передбаченому законом.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі КГС від 05.09.2019 у справі № 908/1501/18.

Позивач у позовній заяві не навів обґрунтування підстав нарахування відповідачу пені. Розмір штрафних санкцій за невиконання обов`язку з відшкодування вартості безпідставно отриманого майна законом не визначено.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 28910,98 грн пені є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Крім цього, позивач заявив вимоги про стягнення 16 109,40 грн інфляційних збитків, нарахованих за період з 01.03.2020 по 30.10.2021, та 5989,10 грн 3% річних, нарахованих за період з 01.03.2020 по 25.11.2021 (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог). Вказані суми позивач обчислив з урахуванням вартості природного газу 35929,95 грн з ПДВ за 1000,00 (одну тисячу) м.куб. природного газу, яка визначена на підставі Експертного висновку № О-1170 від 19.11.2021 Черкаської торгово-промислової палати (а.с. 139).

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В ч.1 ст. 1214 ЦК України вказано, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відповідач мав відшкодувати позивачу вартість безпідставно отриманого майна наступного дня з дати його отримання.

Враховуючи, що за ч.2 ст. ст. 625 ЦК України 3% річних нараховуються за кожен день прострочення на відповідну суму, то право на позов про стягнення 3% річних за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму вартості природного газу, а інфляційних витрат за кожен місяць існування боргу.

Як свідчать наявні у справи докази, ціна природного газу не є стабільно зафіксованою, а постійно змінюється, отже позивач повинен довести належними доказами ціну газу на кожен день періоду нарахування.

В підтвердження вартості природного газу позивач надав:

- копію Експертного висновку № О-1007 від 08.10.2021 Черкаської торгово-промислової палати, в якому зазначено, що станом за жовтень 2021 року станом на 07.10.2021 середньозважена ціна природнього газу становить 29 088,93 грн з ПДВ за 1000,00 (одну тисячу) м.куб. природного газу (а.с. 48);

- копію Експертного висновку № О-1170 від 19.11.2021 Черкаської торгово-промислової палати, в якому зазначено, що за листопад 2021 року станом на 18.11.2021 середньозважена ціна природнього газу становить 35 929,95 грн з ПДВ за 1000,00 (одну тисячу) м.куб. природного газу (а.с. 139).

Вказані докази відповідачем в установленому порядку докуметально не спростовані.

Інших доказів, що підтверджують вартість природного газу за інші період позивач суду не надав.

За ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

За ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК)

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ч.3, ч.4 ст. 74 ГПК).

Оскільки, позивач надав докази в підтвердження ціни природного газу за жовтень 2021 року станом на 07.10.2021 та за листопад 2021 року станом на 18.11.2021, за ці періоди суд задовольняє вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, що становить відповідно 223,51 грн - 3 % річних та 1756,47 грн - інфляційних витрат. Позовні вимоги в цій частині суд задовольняє.

В іншій частині вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат суд відхиляє як недоведені відповідними документальними доказами.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі, до яких включає витрати на оплату судового збору та витрати на надання правничої допомоги.

При подачі цього позову позивач сплатив 2488,70 грн. судового збору, що підтверджується платіжними дорученнями № 5770 від 13.10.2021 на суму 2270,00 грн (а.с. 9) та № 6482 від 07.12.2021 на суму 218,70 грн (а.с. 153). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено виписками від 18.10.2021 (а.с. 63) та від 08.12.2021 (а.с. 160).

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 1753,30 грн.

У позові позивач навів орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 25000,00 грн (а.с.5).

Позивач подав заяву від 02.02.2022 № 14 про надання доказів, що підтверджують розмір вказаних судових витрат, у відповідності до п.8 ст. 129 ГПК України (а.с.209, 212).

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського державного аграрного університету (вул. Григорія Сковороди, буд. 1/3, м. Полтава, 36003; ідентифікаційний код 00493014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, офіс 201, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 41427817) 114 903грн 98 коп. відшкодування вартості безпідставно набутого майна - природного газу, 1756грн 47 коп. інфляційних втрат, 223грн 51 коп. - 3% річних, 1753грн 30 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 14 лютого 2022 року.

Суддя Т. М. Безрук