СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Харків Справа № 913/505/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддя Зубченко І.В. , суддя Склярук О.І.

За участю секретаря судового засідання: За участю представників сторін: від Прокуратури: від Біловодської селищної ради: від ФОП Бєлоліпецький В.А. розглянувши апеляційну скаргу (вх.№3622 Л/3) Яковенко В.С. Мурза О.В., посвідчення № 063289 від 16.04.21 р. не з`явились Бєлоліпецький В.А. (особисто), паспорт серія НОМЕР_1 від 07.08.20 р. Заступника керівника Луганської обласної прокуратури, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення Господарського суду Луганської області
від21.10.2021 року (повне текст складено та підписано 29.10.2021 року)
у справі за позовом до про№913/505/21 (суддя Смола С.В.) Виконувача обов`язків керівника Старобільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Біловодської селищної ради Луганської області Фізичної особи-підприємця Бєлоліпецького Вячеслава Анатолійовича, смт. Біловодськ Луганської області визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

Виконувач обов`язків керівника Старобільської окружної прокуратури 28.07.2021 (дата оформлення відповідного поштового відправлення) звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Біловодської селищної ради Луганської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бєлоліпецького Вячеслава Анатолійовича (далі ФОП Бєлоліпецький В.А.) про визнання недійсним договору від 10.07.2017 №10/07, укладеного між Данилівською сільською радою та ФОП Бєлоліпецьким В.А.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.10.2021 року у справі №913/505/21 у позові виконувача обов`язків керівника Старобільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Біловодської селищної ради Луганської області до Фізичної особи-підприємця Бєлоліпецького Вячеслава Анатолійовича відмовлено повністю. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на Луганську обласну прокуратуру.

Зважаючи на заявлення відповідачем клопотання про застосування позовної давності, суд дійшов до висновку про необхідність її застосування, та відмови виконувачу обов`язків керівника Старобільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Біловодської селищної ради Луганської області у задоволенні позовних вимог до ФОП Бєлоліпецького В.А. про визнання недійсним договору від 10.07.2017 №10/07, у зв`язку зі спливом позовної давності.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Заступник керівника Луганської обласної прокуратури, м. Сєвєродонецьк, Луганська область звернувся до суду з апеляційною скаргою №15/2-395 вих-21 від 18.11.2021, в якій просить:

- прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження;

-скасувати рішення господарського суду Луганської області від 21.10.2021 у справі №913/505/21 (провадження №15/913/505/21) та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог;

-судові витрати за подання позову та апеляційної скарги відшкодувати на користь Луганської обласної прокуратури за рахунок відповідача та зарахувати їх на р/р UA0000839 банк ДКСУ м. Київ , код класифікації доходів бюджету 2800;

- про день і час розгляду справи повідомити сторони, Старобільську окружну прокуратуру, Луганську та Харківську обласні прокуратури.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що вказане судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку із застосуванням позовної давності є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням судом норм матеріального права (ст.ст. 26, 261, 262, 367 Цивільного кодексу України) та порушенням норм процесуального права (ст.ст.11,73-79,86,236-238 Господарського кодексу України).

Зокрема, скаржник вважає, що господарський суд Луганської області дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсним оскаржуваного правочину, оскільки при укладанні договору №10/7 від 10.07.2017 голова Данилівської сільської ради діяв із перевищенням повноважень та з порушенням приписів Бюджетного кодексу України, Закону України «Про публічні закупівлі та Закону України «Про місцеве самоврядування в України».

Втім, на думку апелянта, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки: в оскаржуваному рішенні зазначено, що перебіг позовної давності для звернення позивача (прокурора в інтересах держави в особі позивача) з позовними вимогами про визнання недійсним договору від 10.07.2017 №10/07 для Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області (як сторони оспорюваного договору) та її правонаступника Біловодської селищної ради Луганської області, розпочався з наступного дня після укладення цього договору, тобто з 11.07.2017, та відповідно, сплинув 11.07.2020.

Апелянт звертає увагу суду на те, що оскаржуваним судовим рішенням підтверджено обґрунтованість позовних вимог прокурора, що наразі не оскаржується. Проте, вважає, що судом не повно досліджено та невірно оцінено докази на підтвердження того, що Біловодській селищній раді Луганської області стало відомо про укладений оспорюваний правочин лише 24.12.2019, у зв`язку з чим невірно застосовано норми матеріального права.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що для вимоги про визнання правочину недійсним перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатись про вчинення цього правочину.

Однак, на переконання апелянта, судом без наявності будь-яких підтверджуючих доказів щодо обізнаності позивача про наявність оскаржуваного правочину станом на момент його укладення та обізнаності про виникнення у сільської ради відповідних зобов`язань, дійшов помилкового висновку про початок перебігу позовної давності з 11.07.2017.

При цьому, судом не враховано, що презумпція обізнаності особи про порушення її прав може бути спростована іншою стороною у справі, що кореспондується зі змістом статті 74 ГПК України щодо обов`язку сторони господарського процесу довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вважає, що і сам відповідач повинен довести, що інформацію про порушення прав та інтересів позивача можна було отримати раніше. Проте, відзначає, що за даною справою відповідачем жодних доказів на підтвердження обізнаності Данилівської сільської ради про укладення оскаржуваного правочину до суду не надано. Таким чином, на думку апелянта, оскаржуване рішення ухвалено за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Апелянт зауважує, що лише з цього часу Біловодська селищна рада Луганської області дізналася про вчинений правочин та наслідки, які з нього слідують та лише з цього часу до селищної ради звернувся відповідач з вимогами фінансового характеру. Тобто раніше будь-які питання з приводу виконання договору не порушувались, в документації, що міститься у правонаступника договір не зазначений, не зареєстрований, бюджетні зобов`язання щодо його сплати Данилівською сільською радою не передавалися.

Вищевказане, на думку апелянта, свідчить про неповне з`ясування господарським судом Луганської області обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи №913/505/21, про недоведеність обставин щодо початку перебігу позовної давності, які суд першої інстанції визнав встановленими, та про невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, що мало наслідком неправильного застосування норм матеріального права, а саме положень Глави 19 Розділу V Цивільного кодексу України, що відповідно до ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2021 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. головуючий суддя (доповідач), судді: Медуниця О.Є., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Луганської обласної прокуратури, м.Сєвєродонецьк, Луганська область на рішення Господарського суду Луганської області від 21.10.2021 року у справі №913/505/21. Встановлено учасникам справи строк до 15.12.2021 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншим сторонам у справі. Розгляд апеляційної скарги Заступника керівника Харківської обласної прокуратури, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 06.10.2021 року у справі №922/2629/21 призначено на "05" січня 2022 р. о 10:00 годині. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

16.12.2021 (в межах строку) від Бєлоліпецького В.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 14.12.2021 р., за змістом якого останній просить:

- рішення господарського суду Луганської області у справі №913/505/21 від 21.10.2021 залишити без змін;

- долучити відгук на апеляційну скаргу до матеріалів справи;

- заявлену апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Також, в межах строку на поштову адресу суду від Біловодської селищної ради Луганської області надійшов відзив на апеляційну скаргу №7 юр від 10.12.2021 р. за змістом якого позивач зазначає, що він підтримує вимоги апеляційної скарги Заступника керівника Луганської обласної прокуратури на рішення господарського суду Луганської області від 21.10.2021 року у справі №913/505/21 у повному обсязі.

Крім того, зазначає, що оскільки відсутня можливість направити свого представника для участі у розгляді справи №913/505/21, Біловодська селищна рада Луганської області просить суд апеляційної інстанції розглянути справу на підставі наявних підстав та доказів.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2022, у зв`язку із перебуванням у відпустках судді Медуниці О.Є. та судді Радіонової О.О. у справі №913/505/21 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідача): Чернота Л.Ф., суддя Хачатрян В.С., суддя Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2022, оголошено перерву у розгляді справи №913/505/21 до "09" лютого 2022 р. о 09:30 год.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Хачатрян В.С. у справі №913/505/21 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідача): Чернота Л.Ф., суддя Зубченко І.В., суддя Склярук О.І.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи, що наведені ним в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду Луганської області від 21.10.2021 - скасувати. Зазначив, що строк позовної давності слід відраховувати саме з 24.12.2019, , а саме з моменту коли до Біловодської селищної ради надійшла претензія від ФОП Бєлоліпецького В.А., оскільки раніше з об`єктивних причин Біловодська селищна рада не знала та не могла знати про укладений договір та обов`язки за ним. Підтвердженням того, що Біловодська селищна рада не знала та не могла знати про наявність договору від 10.07.2017 №10/07, є також той факт, що в ході реорганізації майно будинку культури вул. Паркова, 2 в с. Новодеркул Луганської області з балансу Данилівської сільської ради та баланс Біловодської селищної ради не передавалося, як і кредиторська заборгованість.

Відповідач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просив оскаржуване рішення від 21.10.2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Заступника керівника Луганської обласної прокуратури - без задоволення. Зауважив, що у вересні 2017 року були закінчені роботи за договором №10/07. Факт належного виконання договору сторони у справі не заперечували. Заборгованість за договором від 10.07.2017 №10/07 стягнена з Біловодської селищної ради за рішенням Господарського суду Луганської області від 10.12.2020 у справі №913/519/20, яке набрало законної сили 15.03.2021.

Зазначив, що фінансування робіт планувалося проводити шляхом залучення власних коштів, про що зазначив голова Данилівської сільської ради Москальов О.Ю. у відповіді на претензію від 10.11.2017. Крім того, Сільській голова Москальов Олександр Юхимович після жовтня 2018 року залишився головою. Указав, що реєстр (журнал реєстрації) вхідної та вихідної документації Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області за 2017 рік, реєстр (журнал реєстрації) договорів Данилівської сільської ради Біловодського району за 2017 рік спростовують доводи прокурора про те, що Біловодська селищна рада дізналась про укладений договір тільки 24.12.2019, отримавши претензію ФОП Бєлоліпецького В.А. Вказані обставини стали підставою заявлення клопотання до суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин позовної давності.Тому, дії чи бездіяльність самої Біловодської селищної ради Луганської області, щодо відсутності переліку документів, відповідної сільської ради, що приєднується, та безвідповідальне ставлення, яку в ході розгляду господарським судом встановлене не бажання виконувати свої повноваження.

Представник позивача в судове засідання 09.02.2022 року не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, відзначив у відзиві на апеляційну скаргу про відсутність можливості направити свого представника для участі у розгляді справи №913/505/21. У зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації та було складено протокол судового засідання.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, виходячи із наступного.

В обґрунтування підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, Виконувач обов`язків керівника Старобільської окружної прокуратури посилався на наступні обставини.

У даному випадку прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області з позовом до відповідача фізичної особи підприємця Білоліпецького В.А. про визнання договору №10/07 від 10.07.2017 недійсним.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом вертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Статтею 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

Викладена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у справах №4/166 «Б» (постанова від 02.10.2018), № 910/11919/17 (постанова від 17.10.2018), №910/7813/18 (постанова від 05.02.2019), № 914/225/18 (постанова від 13.02.2019), №905/803/18 (постанова від 26.02.2019).

Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних па інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. «Інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з сипанням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме набулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення національного законодавства, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням публічного інтересу.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати у постанові від 2.2018 у справі №924/1256/17 зробив висновок, що наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Верховний Суд неодноразово зазначав (зокрема у постанові від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17 та від 06.02.2019 у справі №927/246/18), що надмірна формалізація «інтересів держави» може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Роль прокурора при розгляді справ, що не відносяться до сфери кримінального права» - ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у провадженні по звичайних цивільних справах. Розглядаючи кожен випадок індивідуально, Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципам ст. 6 Конвенції про право на справедливий розгляд справи незалежним та неупередженим судом, дотримання змагальності процесу, рівноправності сторін, права на доступ до суду, принципу правової певності, внаслідок чого в окремих випадках, зокрема у справі «Менчинська проти Російської Федерації» 15.01.2009. Суд дійшов висновку, що за певних обставин для захисту прав безпомічних груп населення (дітей, інвалідів), у випадках, коли таке порушення стосується інтересів великої кількості громадян або коли вимагається захистити інтереси держави, виступ прокурора на боці однієї з сторін може бути виправданим.

Враховуючи те, що договір №10/07 від 10.07.2017 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства та він за своїм змістом посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави і суспільства в частині раціонального та ефективного використання бюджетних коштів, останній підлягає визнанню недійсним згідно з положеннями вимог статей 203, 215 ЦК України.

Вчинені всупереч вимог цивільного та бюджетного законодавства дії сільського голови Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області порушують інтереси держави у бюджетній сфері, оскільки внаслідок грубого порушення порядку взяття бюджетного зобов`язання безпідставно укладено договір, який не може бути виконаний.

Порушенням інтересів держави у даному випадку є те, що сільським головою за відсутності рішення сесії сільської ради про надання дозволу на укладання такого договору, а отже без відповідної процесуальної дієздатності під час укладення оспорюваного договору, порушено вимоги чинного законодавства, зокрема визначені ст. 7 Бюджетного кодексу принципи збалансованості, ефективності, результативності та цільового використання бюджетних коштів, що може призвести до протиправного витрачання бюджетних коштів і унеможливити раціональне та ефективне їх використання.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підставами для звернення прокурора із вказаним позовом є порушення інтересів держави у бюджетній сфері та невжиття заходів до їх захисту Біловодською селищною радою Луганської області.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким чином, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також Конституція України гарантує судовий захист прав місцевого самоврядування (ст. 145). Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється на принципах, зокрема, судового захисту прав місцевого самоврядування.

Біловодська селища рада Біловодського району зареєстрована як юридична особа з організаційно-правовою формою - орган місцевого самоврядування, що підтверджується інформацією у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та не перебуває в процесі припинення, кінцеве рішення про державну реєстрацію припинення юридичної особи в реєстрі відсутнє.

Отже, Біловодську селищну раду Біловодського району Луганської області наділено повноваженнями звернення до суду щодо визнання недійсним Договору №10/07 від 10,07.2017, укладеного головою Данилівської сільської ради Біловодського району з ФОП Бєлоліпецьким В.А.

На підставі рішення Біловодської селищної ради №1/10 від 14.11.2017 «Про реорганізацію сільських рад, що об`єдналися та входять до складу Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області» відбулася реорганізація Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області шляхом приєднання до Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області. Згідно вказаного рішення, Біловодська селищна рада є правонаступником активів та пасивів, всіх майнових прав та обов`язків Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області.

Однак, у ході опрацювання наданих позивачем до Старобільської окружної прокуратури Луганської області матеріалів для вжиття заходів представницького характеру встановлено, що Біловодська селищна рада Біловодського району Луганської області самоусунулась від виконання покладених на неї завдань щодо захисту інтересів територіальної громади щодо ефективного та законного витрачання коштів місцевого бюджету та попередження незаконного витрачання цих коштів, у зв`язку з чим у прокурора виникли підстави для представництва інтересів держави в особі органу, який не здійснює належним чином захист порушених інтересів держави.

Вказані обставини підтверджуються листами Біловодської селищної ради №01.3-41/379 від 08.02.2021 та № 01.3-41/1478 від 29.04.2021, відповідно до яких заходи цивільно-правового характеру про визнання недійсним договору № 0/07 від 10.07.2017 не вживались та не плануються на майбутнє.

Отже, названими листами Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області підтверджено факт, що будучи органом місцевого самоврядування, на якого покладено обов`язки щодо захисту інтересів жителів територіальної громади у спірних правовідносинах, не здійснює захист цих інтересів та самоусувається від реалізації таких повноважень на майбутнє, у зв`язку з чим прокурор звернувся з даним позовом до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

«Нездійснення захисту» полягає в тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи в відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, незважаючи на очевидний характер порушень, захист прав законних інтересів відповідний орган не здійснює.

Відсутність претензійно-позовної роботи з ФОП Бєлоліпецьким В.А. свідчить про нездійснення уповноваженим органом місцевого самоврядування покладених на нього законом обов`язків із захисту інтересів держави в особі жителів територіальної громади.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, 10.07.2017 між Данилівською сільською радою Біловодського району Луганської області як замовником та ФОП Бєлоліпецьким В.А. як виконавцем укладено договір №10/07, за умовами якого замовник доручає виконавцю проведення робіт «Поточний ремонт частини будинку культури по вул. Паркова, 2, в с. Новодеркул Луганської області» (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору результати роботи оформлюються актом здачі-прийняття виконаних робіт.

Згідно з п.2.1 договору вартість проведення робіт виконавцем за цим договором складає 297 873 грн. 00 коп., у т.ч. податок 5% 14 894 грн. 00 коп. без ПДВ.

Замовник зобов`язується у відповідності з актом виконаних робіт здійснити на користь виконавця оплату у розмірі 100% від суми договору (п.2.5 договору).

Відповідно до п.2.6 договору оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця.

У відповідності до п.9.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та діє до 31.12.2017, а у частині розрахунків до повного виконання сторонами передбачених договором зобов`язань.

20.09.2017 між Данилівською сільською радою Біловодського району Луганської області та ФОП Бєлоліпецьким В.А. підписаний акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року.

Рішенням Біловодської селищної ради Луганської області від 14.11.2017 №1/10 «Про реорганізацію сільських рад, що об`єдналися та входять до складу Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області» вирішено почати процедуру реорганізації юридичних осіб, зокрема, Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області шляхом приєднання до Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області (п.1 рішення).

Відповідно до п.2 указаного рішення Біловодська селищна рада Луганської області є правонаступником активів та пасивів, всіх майнових прав та обов`язків, зокрема, Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області з дня набуття повноважень Біловодською селищною радою Біловодського району Луганської області, обраною Біловодською селищною об`єднаною територіальною громадою.

Згідно з п.3 рішення Біловодської селищної ради Луганської області від 14.11.2017 №1/10 вирішено утворити комісію з реорганізації Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області.

В подальшому, 24.12.2019 ФОП Бєлоліпецький В.А. звернувся до Біловодської селищної ради Луганської області з претензією №1 щодо сплати заборгованості за надані послуги, у якій просив у можливо короткий термін, але не пізніше 27.12.2019 сплатити заборгованість за договором у сумі 297 873 грн. 00 коп. (без урахування інфляційних втрат та 3% річних).

У відповіді на претензію від 22.01.2020 №01.3-41/175 Біловодська селищна рада Луганської області повідомила, що визначає факт виконання у 2017 році будівельних робіт по поточному ремонту частини будинку культури, який знаходиться за адресою: вул. Паркова, 2, в с. Новодеркул Біловодського району Луганської області.

Проте станом на 01.01.2020 Біловодська селищна рада фінансових зобов`язань у зазначеній сумі перед ФОП Бєлоліпецьким В.А. не має. Оскільки при проведенні реорганізації Данилівська сільська рада, про наявність таких зобов`язань, оформлених згідно положень чинного законодавства, не повідомила та відповідним чином не зареєструвала.

Втім, рішенням Господарського суду Луганської області від 10.12.2020 у справі №913/519/20, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.03.2021, за позовом ФОП Бєлоліпецького В.А. до Біловодської селищної ради Луганської області про стягнення заборгованості за договором від 10.07.2017 №10/7 на проведення робіт «Поточний ремонт частини будинку культури по вул. Паркова, 2, в с. Новодеркул Луганської області» у сумі 297 873 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 52 127 грн. 79 коп., 3% річних у сумі 25 437 грн. 54 коп. позов задоволений повністю.

На виконання вказаного рішення суду Біловодською селищною радою Луганської області за платіжним дорученням від 20.04.2021 №1 перераховано ФОП Бєлоліпецькому В.А. грошові кошти у сумі 382 902 грн. 97 коп.

Вирішуючи спір про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд встановив наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні. Суд першої інстанції вказав в чому полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №905/1227/17).

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір (ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Приписами статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В даному випадку, укладений 10.07.2017 між Данилівською сільською радою Біловодського району Луганської області як замовником та ФОП Бєлоліпецьким В.А. як виконавцем договір №10/07 за своєю правовою природою є договором підряду.

Частиною 1 ст.837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стосовно доводів прокурора про невідповідність договору від 10.07.2017 №10/7 приписам Бюджетного кодексу України господарський суд Луганської області дійшов обґрунтованого висновку.

Пунктом 20 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України встановлено, що порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сільський голова Данилівської сільської ради узяв зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та приписам Закону України «Про публічні закупівлі», з огляду на що допустив порушення діючого на той час законодавства. Отже, доводи прокурора в цій частині є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи. Апеляційні вимоги в цій частині відсутні.

Втім, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії").

У Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Конституції України).

Суд дійшов обґрунтованого висновку, зазначивши, що вірними є доводи прокурора про те, що при укладенні договору від 10.07.2017 №10/07 Данилівською сільською радою Біловодського району Луганської області також, були порушені вищезазначені приписи Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно із листом Біловодської селищної ради від 20.04.2021 №01.3-27/1358 приміщення будинку культури, розташоване за адресою: вул. Паркова, буд. 2, с. Новодеркул Біловодського району Луганської області у власності Біловодської селищної ради Біловодського району не перебувало та не перебуває, на балансі не знаходилося та не знаходиться.

Втім, частиною 1 ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Водночас, розглядаючи клопотання відповідача, викладене у відзиві на позовну заяву, про застосування до спірних правовідносин позовної давності, суд першої інстанції дійшов вірних висновків зазначивши про таке.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.260 ЦК України встановлено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

У випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред`явлення позову в інтересах зазначеної особи іншою уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється однаково з моменту, коли особа довідалася або мала об`єктиву можливість довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо, адже норма ч.1 ст.261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами ст.261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органів державної влади, права та інтереси яких він захищає, то і перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган державної влади, а не прокурор. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.07.2018 у справі №915/826/16.

Стосовно доводів прокурора про те, що перебіг позовної давності слід відраховувати з 24.12.2019, коли до Біловодської селищної ради Луганської області надійшла претензія від ФОП Бєлоліпецького В.А. судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

За твердженнями прокурора, Біловодська селищна рада до отримання претензії від ФОП Бєлоліпецького В.А. не знала та не могла знати про укладений договір від 10.07.2017 №10/07, який укладений між Данилівською сільською радою та ФОП Бєлоліпецького В.А. Оскільки у відповідності до акта приймання-передачі майна з балансу на баланс від 22.01.2018 Данилівська сільська рада до Біловодської селищної ради реєстр вхідної та вихідної документації Данилівської сільської ради за 2017 рік та реєстр договорів Данилівської сільської ради не передавала. У вказаному акті заборгованість перед ФОП Бєлоліпецьким В.А. також не передавалась.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.08.2021 №98 Біловодська селищна рада Луганської області є правонаступником Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.08.2021 №89 відносно Данилівської сільської ради Біловодського району Луганської області 11.07.2019 державним реєстратором Виконавчого комітету Біловодської селищної ради Луганської області вчинено запис №0000261 про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.

Згідно зі ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, за правилами ч.1 ст.104 ЦК України перехід від юридичної особи, що припинилась в результаті реорганізації, прав та обов`язків до її правонаступника (правонаступників) не звільняє правонаступника(ків) як від відповідальності за зобов`язаннями, які не виконані юридичною особою, що припинилась, та, відповідно, набуті в результаті правонаступництва, так і від наслідків невчинення юридичною особою, що припинилась в результаті реорганізації, заходів щодо захисту нею своїх прав, що існували у неї на момент припинення та які у подальшому перейшли до правонаступника (правонаступників).

Тому, нездійснення юридичною особою, що припинилась в результаті реорганізації, заходів щодо захисту порушених (невизнаних, оспорюваних) прав (до моменту припинення цієї особи) не свідчить про поважність причин пропуску позовної давності її правонаступником у спірних правовідносинах та не надає йому у зв`язку із цим права на інший порядок обчислення початку та перебігу строку позовної давності. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/14018/18, від 22.10.2019 №910/2968/18.

У даному випадку, за адресою: с. Новодеркул, вул. Паркова, буд. 2, веде свою діяльність структурний підрозділ відділ культури виконавчого комітету Біловодської селищної ради Новодеркульський СБК та згідно з переліком за даним закладом затверджений директор/завідуючий.

Отже, Біловодська селищна рада через структурний підрозділ також довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів, на які посилається прокурор.

Нездійснення юридичною особою, що припинилась в результаті реорганізації, заходів щодо захисту порушених (невизнаних, оспорюваних) прав (до моменту припинення цієї особи) не свідчить про поважність причин пропуску позовної давності її правонаступником у спірних правовідносинах та не надаж йому у зв`язку із цим права на інший порядок обчислення початку та перебігу строку позовної давності. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/14018/18, від 22.10.2019 у справі №910/2968/18.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи прокурора щодо необізнаності позивача до підрядних робіт на даному об`єкті.

Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. v. THE REPUBLIC OF MOLDOVA, № 36157/08, § 22, 23, від 22 липня 2014 року).

Тлумачення ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України свідчить, що потрібно розрізняти початок перебігу позовної давності залежно від виду позовних вимог. Вимога про визнання правочину недійсним відрізняється від вимоги про виконання зобов`язання не лише по суті, а й моментом виникнення права на захист. Для вимоги про визнання правочину недійсним перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про вчинення цього правочину. Натомість для вимоги про виконання зобов`язання початок перебігу позовної давності обумовлюється виникненням у кредитора права на вимогу від боржника виконання зобов`язання. Тому положення ч. 5 ст. 261 ЦК України застосовуються до вимог про виконання зобов`язання, а не до вимог про визнання правочину недійсним.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 14.03.2018 у справі №464/5089/15, які в силу положень ч. 4 ст. 236 ГПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норм права.

Таким чином, перебіг позовної давності для звернення позивача (прокурора в інтересах держави в особі позивача) з позовними вимогами про визнання недійсним договору від 10.07.2017 №10/07 розпочався, з наступного дня після укладення цього договору, тобто з 11.07.2017, протягом трьох років.

Із матеріалів справи вбачається, що Виконувач обов`язків керівника Старобільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Біловодської селищної ради Луганської області звернувся до суду з позовом - 28.07.2021 (дата оформлення відповідного поштового відправлення), тобто з пропуском трирічної позовної давності.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, ані прокурором, ані позивачем питання про визнання поважними причин пропуску позовної давності не порушувались.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на заявлення відповідачем клопотання про застосування позовної давності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність її застосування, відмовивши виконувачу обов`язків керівника Старобільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Біловодської селищної ради Луганської області у задоволенні позовних вимог до ФОП Бєлоліпецького В.А. про визнання недійсним договору від 10.07.2017 №10/07, у зв`язку зі спливом позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними приписами чинного законодавства та висновками колегії суддів у даній справі.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини зокрема згідно Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі Проніна проти України (Заява № 63566/00) п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 21.10.2021 року у справі №913/505/21 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Заступника керівника Луганської прокуратури, м. Сєвєродонецьк, Луганська область (вх. №3622 Л/3) залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 21.10.2021 року (повний текст рішення складено та підписано 29.10.2021 року) у справі №913/505/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 09.02.2022 р. оголошено вступну та резолютивну частину. Повний текст постанови складено та підписано 17.02.2022 року.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.І. Склярук