ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2022 р. Справа№ 910/9195/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", м. Київ

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 (повний текст складено 11.11.2021)

у справі № 910/9195/21 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", м. Київ

про відшкодування 30 504,03 грн,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, що передували прийняттю оскаржуваного додаткового рішення.

У червні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - АТ "СК "Арсенал Страхування", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - ТДВ СК "Альфа-Гарант", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 30 504,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач - АТ "СК "Арсенал Страхування", на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №533/19-Тз/цЗ від 18.11.2019, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України набув право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, з вини якої трапилась ДТП, була застрахована відповідачем - ТДВ СК "Альфа-Гарант", позивач звернувся до останнього з вимогою відшкодувати сплачену позивачем страхову виплату. Враховуючи, що відповідачем не відшкодована заявлена сума у повному обсязі, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 30504,03 грн у судовому порядку з покладенням на відповідача судових витрат.

У відповідності до вимог п. 9 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи. Згідно з цим розрахунком судовий збір за подання позовної заяви про стягненя заборгованості становить 2 270,00 грн, витрати на проведення експертизи - 10 000,00 грн, витрати на правову допомогу - 10 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/9195/21 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечуючи позовні вимоги у даній справі, ТДВ СК "Альфа-Гарант" у відзиві на позовну заяву просило місцевий господарський суд відмовити у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідач вважав, що позов є необґрунтованим, справа не є складною і підготовка до її розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу, а відтак витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн є значно завищеними порівняно зі складністю справи.

22.07.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат, в якій порушено питання про розподіл судових витрат понесених позивачем у даній справі та стягнення з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь АТ "СК "Арсенал Страхування" 4 000,00 грн у відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. До вказаної заяви позивачем долучено: ордер про надання правової допомоги серія ЗП №70258 від 11.01.2019; копію Договору про надання правової допомоги від 11.09.2019; копію рахунку №910/9195/21 від 30.06.2021; оригінал платіжного доручення №37122573 від 05.07.2021; копію Акта виконаних робіт №910/9195/21 від 30.06.2021.

В обґрунтування поданої заяви, позивач просив врахувати, що судові дебати у справі ще не відбулися, тобто заява подана до дебатів та після проведення фактичної оплати витрат на правничу допомогу.

Матеріалами справи підтверджується надіслання копії цієї заяви відповідачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі №910/9195/21 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь АТ "СК "Арсенал Страхування" 30 504,03 грн основного боргу, 2 270,00 грн судового збору.

Рішення мотивоване тим, що до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток - відповідача. За висновками суду першої інстанції розрахунок позивача, наведений у позові, є правильним, а станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в повному обсязі.

При цьому, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України здійснено розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Питання ж щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу при ухваленні рішення у даній справі судом першої інстанції не вирішено.

26.10.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява АТ "СК "Арсенал Страхування" про ухвалення у справі №910/9195/21 додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн у відшкодування судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу при розгляді цієї справи.

Заява мотивована положеннями п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За приписами ст. 123 Господарського кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Господарським судом міста Києва 11.11.2021 у справі № 910/9195/21 прийнято додаткове судове рішення про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

Заяву АТ "СК "Арсенал Страхування" про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат у розмірі 4 000,00 грн задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь АТ "СК "Арсенал Страхування" 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви відмовлено.

Розподіляючи витрати за послуги адвоката, понесені позивачем, місцевий господарський суд дійшов висновку, що розумним розміром таких витрат у даному спорі є сума 2000,00 грн, інші заявлені витрати на послуги адвоката є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТДВ СК "Альфа-Гарант" 30.11.2021 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 910/9195/21, відмовити АТ "СК "Арсенал Страхування" в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що спір у даній справі не є складним, не містить двозначних доказів чи обставин, які б потребували додаткового їх вивчення, а підготовка позову не зайняла великого обсягу правових знань та часу, тому виходячи з принципу співмірності та розумності суми винагороди заявлені позивачем за адвокатські послуги є завищеними та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 07.12.2021 апеляційну скаргу ТДВ СК "Альфа-Гарант" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі № 910/9195/21 передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТДВ СК "Альфа-Гарант" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі №910/9195/21, ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиція інших учасників справи.

20.12.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає апеляційну скаргу відповідача безпідставною та необґрунтованою та просить апеляційний господарський суд залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції від 23.09.2021 і додаткове рішення суду першої інстанції від 11.11.2021 залишити без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Предметом апеляційного оскарження у цій справі є додаткове рішення місцевого господарського суду, яким частково задоволено заяву АТ "СК "Арсенал Страхування" про компенсацію судових витрат та стягнуто з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь АТ "СК "Арсенал Страхування" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн із заявленої до відшкодування загальної суми в розмірі 4 000,00 грн.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами ( ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Розподіл судових витрат визначений ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, ч. 4 якої передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відповідно до ч. 3 ст. 123 цього Кодексу належать витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Правовий аналіз зазначених норм процесуального законодавства свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами та у випадку, зокрема, задоволення позову, покладаються на відповідача.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Як вже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене ст. 129 ГПК України. При цьому частиною четвертою цієї статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначена загальна норма повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із ч. ч. 5 - 7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 вказаної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними ч. ч. 5 - 7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись вказаними нормами ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Крім того у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. ст. 75-79 ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що за змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час ( ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

З матеріалів справи убачається, що у передбачений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк позивачем подано до суду першої інстанції докази на підтвердження розміру витрат на оплату послуг адвоката, зокрема: копію укладеного між АТ "СК "Арсенал Страхування" та адвокатом Даниловим Анатолієм Григоровичем Договору №110119 про надання правової допомоги від 11.01.2019; ордер на надання правової допомоги серії ЗП №70258, виданий на ім`я адвоката Данилова Анатолія Григоровича; копію Акта виконаних робіт №910/9195/21 від 30.06.2021 до Договору про надання правової допомоги №110110 від 11.01.2019, який містить інформацію про зміст та вартість наданих адвокатом послуг; копію виставленого адвокатом Даниловим Анатолієм Григоровичем рахунку №910/9195/21 від 30.06.2021 на суму 4 000,00грн; платіжне доручення №37122573 від 05.07.2021 про сплату позивачем на користь Данилова Анатолія Григоровича вартості правової допомоги у справі №910/9195/21 згідно рахунку № 910/9195/21 від 30.06.2021 в розмірі 4 000,00грн (без ПДВ).

Згідно з п. 1.1 Договору №110119 про надання правової допомоги, укладеного 11.01.2019 між позивачем (довіритель) та адвокатом Даниловим Анатолієм Григоровичем (адвокат) (далі - Договір), передбачено, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а довіритель зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Вказаний Договір підписаний адвокатом Даниловим Анатолієм Григоровичем та уповноваженим представником позивача, підпис якого скріплений печаткою АТ "СК "Арсенал Страхування".

Відповідно до п. 1.2 Договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень:

- надає довірителю консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними та юридичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, МВС та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема, у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, у кримінальному провадженні, в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб;

- представляє довірителя на підставі ст. 131-2 Конституції України, з усіма правами, які надані законом позивачу (цивільному позивачу та відповідачу), відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення та підпису позову, апеляційної та касаційної скарг, відмов від позову та зазначених скарг, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання будь-яких заяв та скарг, укладення мирової угоди в будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше, вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; сплачувати від імені довірителя судовий збір та інші необхідні платежі; вчиняти інші дії в інтересах довірителя непередбачених даним Договором.

Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього Договору (п. 4.1 Договору).

За змістом п. 2.1 Договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з доданою до заяви позивача копією Акта виконаних робіт №910/9195/21 від 30.06.2021 до Договору про надання правової допомоги №110119 від 11.01.2019 (Додаток №1 до Договору №110119) адвокатом надано, а довірителем прийнято юридичну (правову) допомогу, а саме:

- визначення підсудності розгляду позовної заяви, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, аналіз правового конфлікту, надання правової інформації, виходячи з 1 години витраченого часу, вартість складає 1 000,00 грн;

- аналіз діючого законодавства з питань відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, вивчення законодавства, що підлягає застосуванню, підбір та аналіз судової практики Верховного Суду стосовно спорів подібного характеру, зустріч з довірителем та визначення стратегії захисту його інтересів під час розгляду справи в суді, виходячи з 1 години витраченого часу, вартість складає 1 000,00грн;

- підготовка позовної заяви та формування пакету документів за позовом АТ"СК "Арсенал Страхування" до ТДВ СК "Альфа-гарант" про стягнення заборгованості (№910/9195/21), виходячи з 2 годин витраченого часу, вартість складає 2 000,00 грн.

Загальна вартість наданих адвокатом та прийнятих позивачем правових послуг становить 4 000,00 грн, які позивачем оплачені, що підтверджується копіями виставленого адвокатом рахунку №910/9195/21 від 30.06.2021 та платіжного доручення № 37122573 від 05.07.2021.

Дослідивши вищезазначені документи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вони не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. На переконання суду першої інстанції, розумним розміром витрат на послуги адвоката у даному спорі є сума 2000,00 грн, в іншій частині витрати на послуги адвоката є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача.

З огляду на викладені обставини, а також зважаючи на врахування судом першої інстанції предмету та підстав позову у даній справі, їх незначної складності, співвідношення загальної суми заявлених до стягнення з відповідача судових витрат з ціною позову, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановленої їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Такі витрати не мають характеру необхідних і неспіврозмірні з виконаною роботою в суді першої інстанції. Отже, суд першої інстанції правильно визначив, що витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції, підлягають безпосередньому розподілу частково, в сумі 2000,00 грн, які стягнуто з відповідача на користь позивача.

Відповідно заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу обґрунтовано задоволена судом першої інстанції частково.

При цьому, судом першої інстанції частково враховані заперечення відповідача про необхідність зменшення витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем до стягнення.

Разом з тим Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду не бере до уваги, оскільки вони висновків суду першої інстанції не спростовують та з урахуванням всіх встановлених обставин даної справи не впливають на правильність вирішення спірних питань у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний господарський суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 11.11.2021 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТДВ СК "Альфа-Гарант" задоволенню не підлягає.

Відтак підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі №910/9195/21 не убачається.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі №910/9195/21 залишити без задоволення.

2.Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі №910/9195/21 залишити без змін.

4.Матеріали справи №910/9195/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

У зв`язку з відпусткою головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А. з 25.01.2022 по 27.01.2022 та у зв`язку з тимчасою непрацездатністю головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А. з 28.01.2022 по 10.02.2022 повний текст постанови складено 14.02.2022.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко