Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022Справа № 910/15902/21

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 29 869,36 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - АТ "СК "Альфа-Гарант", позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - ПАТ "НАСК "Оранта", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 29 869,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 17.08.2020 на автодорозі Київ-Харків-Довжанський М-03, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 280 000,00 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", АТ "СК "Альфа-Гарант" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яку ПАТ "НАСК "Оранта" відшкодувало частково - на суму 100 130,64 грн., тому позивач просить стягнути ПАТ "НАСК "Оранта" несплачене страхове відшкодування у сумі 29 869,36 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.10.2021 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк надав відзив, у якому позов не визнав, зазначив, що він не погоджується із розміром заподіяної шкоди, зокрема, з коефіціентом фізичного зносу транспортного засобу (0,298), застосованого позивачем на підставі аварійного сертифікату № 32-D/74/9 без будь-якого розрахунку та підстав для його застосування, враховуючи також, що розмір страхового відшкодування визначався позивачем на підставі договору добровільного страхування, а не рахунку СТО. Зважаючи на такі обставини, відповідач надав висновок експертно-розрахункового управління ПАТ "НАСК "Оранта", згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіціента фізичного зносу автомобіля (0,70 %) склала 100 130,64 грн., яка була відшкодована позивачу. За таких обставин, представник ПАТ "НАСК "Оранта" просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши заяви учасників справи по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-3NSZ/22-124-01090 від 09.10.2019, укладеного АТ "СК "Альфа-Гарант" та ТОВ "МВ Стеллар", були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Вольво", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

17.08.2020 на автодорозі Київ-Харків-Довжанський М-03 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача вищевказаного транспортного засобу, що належить ТОВ "МВ Стеллар", під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу "Рено", державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого вказаним транспортним засобам були завдані механічні пошкодження.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 09.09.2020 у справі № 377/507/20 за фактом вказаної ДТП водій ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно з аварійним сертифікатом № 32-D/74/9, наданим позивачем, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки "Вольво", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,298) склала 176 403,16 грн., а згідно з рахунком-фактурою СТО № 2008868 від 07.12.2020 - 349 940,36 грн. (без урахування коефіцієнту фізичного зносу).

Також страховик та страхувальник уклали угоду про розмір страхового відшкодування від 22.03.2021, у якій дійшли згоди, що сума страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 17.08.2020, становить 280 000,00 грн. (за вирахуванням франшизи, амортизаційного зносу деталей) та ця сума є остаточною (п. 1, 3 угоди).

У подальшому, на підставі рахунку СТО № 2008868 від 07.12.2020, страхового акту № СТ/20/0207 від 13.03.2021, розрахунку страхового відшкодування та укладеної сторонами угоди про розмір страхового відшкодування від 22.03.2021, позивач сплатив страхувальнику (потерпілій особі) вартість завданого матеріального збитку у сумі 280 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 42 від 13.04.2021, № 16342 від 15.04.2021.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України ?визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Рено", державний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ "НАСК "Оранта" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/007079440.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (АТ "СК "Альфа-Гарант"), як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Матеріали справи свідчать, що позивач (АТ "СК "Альфа-Гарант") 27.04.2021 звернувся до страховика винної особи - ПАТ "НАСК "Оранта" із заявою про компенсацію страхового відшкодування із дотриманням річного строку, передбаченого положенням статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на суму в розмірі 130 000,00 грн., сплачену потерпілій особі.

Розглянувши вказану вимогу, відповідач відшкодував АТ "СК "Альфа-Гарант" суму страхової виплати в розмірі 100 130,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 34850 від 12.07.2021.

Водночас, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вважає вказану суму недостатньою для відшкодування витрат, понесених ним за договором добровільного страхування, а тому просить стягнути з відповідача решту страхової виплати, що становить 29 869,36 грн.

Перевіривши такі доводи позивача, суд врахував наступне.

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018, по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018, по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018, по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018, по справі № 910/171/17 від 02.10.2018. ? ? ?

Отже, застосування коефіцієнту фізичного зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля у даному випадку є обов`язковим.

Також відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт.

Судом встановлено, що позивач визначив суму страхового відшкодування з урахування коефіцієнту зносу деталей пошкодженого автомобіля "Вольво" на підставі аварійного сертифікату № 32-D/74/9, складеного на його замовлення аварійним комісаром Стрілець В. Г. , згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, склав 176 403,16 грн. без ПДВ, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу у розмірі 0,298 %.

Разом з тим, дослідивши наданий позивачем доказ, суд зазначає, що зміст вказаного аварійного сертифікату не містить ні формули, ні складових, які застосовувались аварійним комісаром при визначенні коефіціенту зносу, що позбавляє суд здійснити перевірку доводів позивача у цій частині. Також позивач не надав звіту/консультації 32-D/74/9, які він використав для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та коефіціента фізичного зносу.

Отже, наданий позивачем аварійний сертифікат № 32-D/74/9 суд не приймає у якості належного доказу для визначення суми відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Також суд відхиляє наданий позивачем рахунок-фактуру СТО від 07.12.2020 на суму 349 940,36 грн., оскільки зазначена у цьому рахунку СТО вартість відновлювального ремонту була визначена без урахування коефіціенту фізичного зносу деталей, що є обов`язковим.

У той же час, відповідач зі свого боку надав висновок фахівця експертно-розрахункового управління ПАТ "НАСК "Оранта" Лисого А. М. від 24.06.2021, де розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля був визначений з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (0,70 %), у сумі 100 130,64 грн. на підставі долученого розрахунку.

Указаний висновок щодо відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля від 24.06.2021, наданий відповідачем, суд вважає належним та вірогідним доказом у справі, за допомогою якого можна встановити реальну вартість відновлювального ремонту автомобіля «Вольво», з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. та ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Суд не приймає до уваги доводи позивача про порушення відповідачем Методики оцінки колісних транспортних засобів при визначенні суми відновлювального ремонту автомобіля, оскільки для огляду відповідачу пошкоджений автомобіль «Вольво» не надавався, з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком, МТСБУ та потерпілими можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійни комісари чи експерти.

Тобто, відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної особи, має право залучити експертів (у тому числі зі свого штату) для визначення розміру збитків страхувальника. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що необхідні дані для визначення вартості відновлювального ремонту позивачем були надані відповідачу разом з вимогою від 27.04.2021 про сплату страхового відшкодування. Вказане дозволило експерту відповідача самостійно визначити розмір відновлювального ремонту автомобіля "Вольво" без проведення його огляду.

Отже, суд дійшов висновку, що реальний розмір збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, які має відшкодувати ПАТ "НАСК "Оранта", складає 100 130,64 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових 0,70 %).

Крім того, суд враховує, що статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з Полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № АР/007079440 ліміт відповідальності страховика перед страхувальником за шкоду майну становить 130 000,00 грн., а франшиза - 0,00 грн., відтак, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу з урахуванням франшизи становить 100 130,64 грн.

Судом вже встановлено, що 12.07.2021 відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування на суму 100 130,64 грн., тому підстав для повторної сплати цих коштів у відповідача немає.

За таких обставин, позовні вимоги АТ "СК "Альфа-Гарант" задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі відмови у позові судові витрати, у тому числі судовий збір та витрати на правничу допомогу, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення страхового відшкодування у сумі 29 869,36 грн.

Повне судове рішення складене 7 лютого 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Головіна К. І.