ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. ОдесаСправа № 923/1312/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Глущенко Т.А.

за участю представників сторін:

від стягувача: Грищенко О.М., довіреність від 12.08.2021р.;

від боржника: не з`явився;

від виконавчої служби: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від „12" жовтня 2021р. скарга на бездіяльність органів ДВС

у справі № 923/1312/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Ізумруд»

про стягнення 5 048,34 грн.,

головуючий суддя - Закурін М.К.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Херсонської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 10.02.2022р. згідно ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») звернулося до Господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Ізумруд (далі ТОВ «ВКФ «Ізумруд») в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 4 068,45 грн основної заборгованості, 634,71 грн інфляційних втрат та 345,18 грн три проценти річних.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 26.01.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від31.05.2021, по справі №923/1312/20 позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 4 068,45 грн основної заборгованості, 345,18 грн річних, 634,71 грн інфляційних та 2 102 грн компенсації по сплаті судового збору.

29.07.2021 на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 26.01.2021 у даній справі видано відповідний наказ.

07.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося до Господарського суду Херсонської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі - Скарга), в якій скаржник, з урахуванням заяви про уточнення вимог прохальної частини скарги від 30.09.2021, просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області у справі № 923/1312/20 від 29.07.2021, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій під час примусового виконання вказаного наказу із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження";

- зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" постанови Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), винесену за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області у справі №923/1312/20 від 29.07.2021 та додатково обґрунтованими документами (доказами) із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження".

Скарга обґрунтована тим, що заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Херсонської області у справі № 923/1312/20 разом із відповідними підтверджуючими документами/доказами було отримано Дніпровським районним відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 16.08.2021, натомість станом на 02.09.2021 жодної інформації щодо результатів розгляду відповідної заяви (інформації щодо відкриття або відмову у відкритті виконавчого провадження, повернення виконавчого документу) на адресу стягувача не надходили. Тому є всі підстави вважати, що Дніпровським районним відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не вчинено жодних дій щодо виконання наказу Господарського суду Херсонської області у справі № 923/1312/20 від 29.07.2021, що є порушенням норм виконавчо-процесуального законодавства, зокрема, щодо дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій, встановлених статтями 10, 26, 28, 36 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.10.2021 у справі № 923/1312/20 (суддя Закурін М.К.) скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Клочко О.П., що полягає у не надсиланні на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 66519539 від 18.08.2021. Зобов`язано державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Клочко О.П., усунути допущене порушення шляхом направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» рекомендованим поштовим відправленням копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 66519539 від 18.08.2021. В іншій частині скарги у її задоволенні відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що бездіяльність державного виконавця щодо не направлення на адресу стягувача копії постанови про відкриття виконавчого провадження є неправомірною, а тому вимоги скаржника в цій частині, у тому числі щодо зобов`язання державного виконавця усунути допущене порушення шляхом направлення відповідної постанови, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Водночас, вимоги скаржника про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, яка виразилася у порушенні строків та порядку відкриття виконавчого провадження, є необґрунтованими, оскільки виконавче провадження, хоча і відкрите 18.08.2021, тобто з пропуском строку на 1 день, але таке порушення є незначним та не впливає на права й інтереси Скаржника. Більш того, Скаржник не довів, що відповідне порушення будь-яким чином завдало йому шкоди.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.10.2021 у справі №923/1312/20 та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Клочко О.П. - відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції :

- залишено поза увагою те, що 16.08.2021 на адресу відділу надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження та 18.08.2021 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Клочко О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №655153, яка передана на реєстрацію вихідної кореспонденції діловоду, яка була зареєстрована за вих.. №61827 18.08.2021 року, що підтверджується витягом з електронної бази вихідної кореспонденції Відділу за 18.08.2021 та направлена боржнику для виконання, а стягувачу до відома;

- не взято до уваги те, що до функціональних обов`язків головного державного виконавця Клочко О.П. не відносяться повноваження щодо реєстрації та направлення вихідної кореспонденції, а саме постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу, а такий обов`язок покладено на відділ діловодства, а тому в даному випадку державним виконавцем не порушено вимоги щодо надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки стягувачу та боржнику було винесено та передано на відправлення копії постанови про відкриття з ідентифікатором доступу від 18.08.2021 за вих..№61827, а державний виконавець не несе відповідальності за відправлення відповідей.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 клопотання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Господарського суду Херсонської області від „12" жовтня 2021р. у справі № 923/1312/20; призначено розгляд апеляційної скарги Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на 10 лютого 2022 року о 10:00 год.

05.01.2022 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» - Грищенко О.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, як таку, що прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, 05.01.2022 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» - Грищенко О.М. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку «EasyCon» (e-mail тел. ). Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» - Грищенко О.М. про проведення судового засідання, призначеного на 10 лютого 2022р. о 10:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

В судовому засіданні в режимі відеоконференції 10.02.2022 представник стягувача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представники скаржника та боржника в судове засідання не з`явився, про розгляд апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, судова колегія доходить висновку про можливість розгляду справи без участі вказаних представників.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

В пункті 7 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" розумність строків виконавчого провадження визначено як одну із засад виконавчого провадження.

Зазначена засада виконавчого провадження певною мірою конкретизована в статті 13 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до заяви про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2021 Стягувач звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Херсонської області № 923/1312/20 від 29.07.2021 (т. 2, а.с. 40).

Як слідує з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 555 вказана заява отримана виконавчою службою 16.08.2021 (т. 2, а.с.42).

У відзиві на скаргу та в апеляційній скарзі Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вказано, що виконавче провадження відкрите 18.08.2021 та на адресу Стягувача надіслана копія постанови про його відкриття.

Разом з тим, доказів як відкриття, так і надсилання вказаної постанови відділом державної виконавчої служби до суду першої інстанції надано не було.

Проте, при розгляді скарги Стягувач не заперечує, що виконавче провадження за його заявою відкрите та має відповідний номер 66519539, а тому у відповідності до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України ця обставина не підлягає додатковому доказуванню.

Порядок примусового виконання рішення суду урегульований положеннями Закону України Про виконавче провадження» (у редакції станом на час подачі Скаржником заяви про відкриття виконавчого провадження).

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що обов`язок доказування і подання доказів лежить на кожній із сторін.

Це означає, що виконавча служба у випадку оспорювання її рішень, дій або бездіяльності при здійсненні виконавчого провадження у судовому порядку зобов`язана надати докази, якими б спростовувалися твердження скаржника про їх незаконність у випадку непогодження з цим.

Проте, виконавча служба, при наявності заперечень щодо недотримання закону при відкритті виконавчого провадження, відповідних доказів дотримання закону не надала.

Як вбачається з матеріалів справи, суд двічі відкладав розгляд скарги та зобов`язував виконавчу службу надати відповідні докази (а саме ухвалами від 20.09.2021 та 29.09.2021, які отримані нею відповідно 27.09.2021 та 01.10.2021).

Враховуючи вищевстановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державним виконавцем за наслідками відкриття виконавчого провадження № 66519539 допущено порушення частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», яке виявилося у не направленні на адресу Стягувача копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням. Таким чином, бездіяльність державного виконавця щодо не направлення на адресу стягувача копії постанови про відкриття виконавчого провадження є неправомірною, а тому вимоги стягувача в цій частині правомірно було задоволено судом, у тому числі щодо зобов`язання державного виконавця усунути допущене порушення шляхом направлення відповідної постанови.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував висновки суду першої інстанції, не довів порушення судом норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення. Також, апелянтом не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні даного спору по суті, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому доводи скаржника в цій частині не приймаються до уваги.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.10.2021 року у справі №923/1312/20 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „11" лютого 2022 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький