ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. ОдесаСправа № 916/2154/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання Кратковський Р.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.10.2021 р. (про визнання грошових вимог до боржника)

по справі № 916/2154/21

за заявою ОСОБА_1

кредитори:

- приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович;

- ОСОБА_2 ;

-Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Алькор Інвест, м. Київ;

керуючий реструктуризацією арбітражний керуючий Юрченко В.Я.

про неплатоспроможність

суддя суду першої інстанції: Грабован Л.І.

час та місце постановлення ухвали: 22.10.2021 р., м. Одеса, пр. т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

за участю представників сторін:

від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича: Цуріка М.В.

від ОСОБА_1 : Воронков В.О.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.08.2021 р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , м. Одеса, введено процедуру реструктуризації боргів боржника, керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Юрченка В. Я., м. Київ.

01.09.2021 р. приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М., м. Одеса звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про визнання грошових вимог в сумі 336 298,90 грн., з яких 331 758,90 грн. основна грошова винагорода приватного виконавця та 4 540 грн. сума судового збору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2021 р. відмовлено приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М., м. Одеса у задоволенні заяви про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 336 298,90 грн.

Наведена ухвала мотивована тим, що основна винагорода приватного виконавця за своїм призначенням є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення, та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

За твердженням суду першої інстанції, невиконання приватним виконавцем Колечком Д. М., м. Одеса виконавчого провадження № 57296168 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1510/268/12 виключає можливість включення грошових вимог приватного виконавця до складу кредиторських вимог в межах справи про неплатоспроможність

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М., м. Одеса оскаржив її до Південно західного апеляційного господарського суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, відмовивши приватному виконавцю у задоволенні заяви про визнання його грошових вимог до боржника, не врахував того, що відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 31 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Основна винагорода приватного виконавця за рішеннями майнового характеру встановлюється у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України.

На думку приватного виконавця, встановлені засади розрахунку суми винагороди приватного виконавця, фіксовані принципом, що така винагорода повинна залежати саме від суми, що підлягає стягненню, чим спростовуються висновки суду щодо виключної пропорційності основної винагороди в залежності від суми, яка фактично стягнута.

Приватний виконавець зазначає також, що у разі невиплати (неотримання) приватному виконавцеві винагороди у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, під час здійснення виконавчого провадження, яке з тих чи інших причин не виконано, він має право на примусове стягнення такої винагороди в сумі, що несплачена під час розподілу стягнутих з боржника коштів, а тому за своєю правовою природою винагорода приватного виконавця є грошовою вимогою до боржника.

З огляду на викладене, приватний виконавець вважає, що винагорода в сумі 336 298,90 грн. підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , м. Одеса.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича на ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.10.2021 р.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За приписами ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування. Зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях.

До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.

Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено порядок виявлення кредиторів.

Відповідно до ч. 1 цієї норми конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2021 р. приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, м. Одеса звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про визнання грошових вимог в сумі 336 298,90 грн., з яких 331 758,90 грн. основна грошова винагорода приватного виконавця та 4 540 грн. сума судового збору.

Наведена заява обґрунтована наступним.

Рішенням Ізмаїльського міськрайнного суду Одеської області від 13.09.2012 р. по справі №2-820/11 провадження № 2/1510/268/12 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» солідарно з ОСОБА_1 , м. Одеса та ОСОБА_3 , м. Одеса заборгованості в сумі 3 317 588,99 грн.

На виконання наведеного рішення 01.03.2013 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. від 25.09.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП №57296168 з виконання виконавчого листа від 01.03.2013 р., виданого Ізмаїльським міськрайнним судом Одеської області.

Наведеною постановою приватним виконавцем, серед інших дій, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , м. Одеса, накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів на суму 3 650 000 грн. та постановлено стягнути з боржника винагороду приватного виконавця в сумі 331 758, 90 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. від 25.08.2021 р., на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 13.08.2021 р. у справі № 916/2154/21 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №2/1510/268/12, 2-820/11, виданого 01.03.2021 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області у виконавчому провадженні ВП №57296168.

Як зазначає приватний виконавець, після зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57296168 основна грошова винагорода приватного виконавця в сумі 331 758,90 грн. боржником сплачена не була, а тому наведена сума грошових кошті підлягає включенню до кредиторських вимог ОСОБА_1 , м. Одеса в межах про справи про неплатоспроможність фізичної особи.

Отже, грошові вимоги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М. до боржника складаються з основної винагороди приватного виконавця, що передбачена ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та виникає на підставі постанови про стягнення з боржника основної винагороди, яка приймається приватним виконавцем у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 2, ч. 4 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Разом з тим, ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" врегульовано питання винагороди приватного виконавця та авансування витрат виконавчого провадження.

За приписами цієї норми за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. № 643 затверджено «Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця».

Відповідно до п. 19 цього Порядку приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Отже, з аналізу наведених приписів вбачається, що основана винагорода приватного виконавця за своїм призначенням є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Розмір цієї винагороди встановлюється у постанові про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, яка приймається при відкритті виконавчого провадження, та підлягає сплаті на користь приватного виконавця одночасно із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом на користь стягувача.

Відтак, оскільки наведені норми законодавства пов`язують виплату основної винагороди приватного виконавця з фактичним задоволенням вимог стягувача, то, відповідно, і право вимоги приватного виконавця виникає у момент фактичного виконання боржником виконавчого документа.

Одночасно з виникненням права вимоги приватного виконавця на виплату основної винагороди виникає і грошове зобов`язання у боржника в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.06.2021 р. у справі № 910/11384/20.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, звернувшись з заявою про визнання кредиторських вимог, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. доказів фактичного виконання рішення Ізмаїльського міськрайнного суду Одеської області від 13.09.2012 р. по справі №2-820/11 у виконавчому провадженні ВП № 57296168 не надав.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо того, що у боржника не виникли грошові зобов`язання перед приватним виконавцем Колечко Д. М.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання приватного виконавця на те, що грошове зобов`язання боржника зі сплати основної винагороди приватному виконавцю виникає з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та визначення розміру основної винагороди у такому виконавчому провадженні, та не пов`язано з фактичним виконанням боржником виконавчих документів, з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, з урахуванням наведених приписів, питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від фактичної стягнутої ним суми, а не від суми, зазначеної у виконавчому документі.

Враховуючи те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_4 , не спростовують висновків місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Одеської області від 22.10.2021 р. у справі № 916/2154/21 підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.10.2021 р. у справі № 916/2154/21 залишити без змін, апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.02.2022 р.

Головуючий суддя: Л. В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна