ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. Справа№ 911/966/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Войцеховський М.Ю. (ордер серії АІ №049579 від 01.08.21);

від відповідача - Бобрик О.В. самопредставництво;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквираплемрибгосп"

на рішення Господарського суду Київської області від 01.07.2021

у справі №911/966/20 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквирамплемрибгосп"

до Фурсівської сільської ради

про визнання права власності та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.07.2021 у справі №911/966/20 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- позивачем в ході розгляду справи не було надано передавальних актів, що засвідчували б передачу у власність спірного майна ВАТ «Сквирасільрибгосп» до ТОВ «Сквираплемрибгосп» чи інших доказів на підтвердження права власності за захистом якого звернулась вказана особа; відсутність порушення прав та інтересів позивача є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.07.2021 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- на ставку в центрі села Великополовецьке розміщена лише одна гідротехнічна споруда, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем;

- позивач набув права власності на таку гідротехнічну споруду на підставі відплатного договору, дійсність і правомірність якого презюмується;

- позивач є універсальним правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ «Сквирасільрибгосп», у тому числі, права власності на гідротехнічну споруду; наявність у позивач права власності на гідротехнічну споруду, набутого ВАТ «Сквирасільрибгосп», стало підставою для реєстрації за ним відповідного речового права;

- право власності відповідача на гідротехнічну споруду зареєстроване не на підставі правовстановлюючих документів, а на підставі листа №50-07-0165 від 11.01.2018 Регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області про відсутність у нього інформації щодо гідротехнічної споруди, рішення Великополовецької сільської ради №06-19-07 від 12.09.2017, яким лише оформлено прийняття на баланс усіх гідротехнічних споруд (водоскидів) на території ради та рішення виконавчого комітету Великополовецької сільської ради №1.5/08/31.08.2017 про присвоєння адреси гідротехнічній споруді;

- рішення Великополовецької сільської ради №06-19-07 від 12.09.2017 було прийнято на підставі п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», однак вказана норма не наділяє орган місцевого самоврядування компетенцією щодо прийняття на свій баланс об`єктів нерухомості, розміщених на його території, а стосуються виключно порядку відчуження комунального майна та питань, пов`язаних з його приватизацією.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Шаптала Є.Ю., Сітайло Л.Г. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквираплемрибгосп» на рішення Господарського суду Київської області від 01.07.2021, справу №911/966/20 призначено до розгляду на 21.10.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 оголошено перерву до 11.11.2021.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Пашкіної С.А. у відпустці з 01.11.2021 по 12.11.2021 розгляд справи № 911/966/20 не відбувся. Питання про призначення справи № 911/966/20 до розгляду здійснювалось після виходу головуючої судді з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 призначено розгляд справи № 911/966/20 на 13.01.2022.

В матеріалах справи наявний відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає про те, що:

- землі, зайняті гідротехнічними спорудами не могли передаватись у колективну власність, а лише можуть надаватись у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, виключає можливість укладення договору купівлі-продажу між КСП «Гігант» та ВАТ «Сквирасільрибгосп»;

- земельна ділянка, зайнята гідротехнічною спорудою, по якій проходить автомобільна дорога не могла перейти у колективну власність або приватну власність;

- передавальний акт є необхідною умовою при припиненні юридичної особи, але при універсальному правонаступництві у передавальному акті можливо не вказувати про правонаступництво.

04.01.2022 від позивача надійшли пояснення з клопотанням про долучення доказів, в якому позивач зазначає про те, що:

- сама лише відсутність зазначення у передавальному акті окремих прав та обов`язків, так само як і відсутність в матеріалах справи передавального акта, не може перешкодити виникненню універсального правонаступництва при перетворенні юридичної особи та спростувати перехід усього обсягу прав до правонаступника.

Колегія суддів залишає зазначене клопотання без розгляду, на підставі ч.2 ст.207 ГПК України, оскільки вказане клопотання не було подано в строк, визначений судом та позивачем не було доведено поважності причин неподання вказаних клопотань у визначений судом строк (згідно ухвали від 01.09.2021 - до 22.09.2021).

Від відповідача (10.01.2022) надійшли пояснення, в яких відповідач зазначає про те, що:

- гідротехнічна споруда не може бути окремим об`єктом права власності, оскільки є приналежністю (складовою частиною речі) водного об`єкта та слідує за головною річчю - водним об`єктом; тому, ТОВ «Сквираплемрибгосп» не могло придбати гідротехнічну споруду разом із земельною ділянкою водного фонду, яка є її невід`ємною частиною;

- по земельній ділянці, зайнятій гідротехнічною спорудою, яку КСП «Гігант» продало ВАТ «Сквирасільрибгосп» проходить автомобільна дорога, яка на час укладення договору купівлі-продажу від 09.11.1999 відносилась до районних автомобільних доріг.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці, у справі № 911/966/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12.01.2022 у справі № 911/966/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквираплемрибгосп" на рішення Господарського суду Київської області від 01.07.2021 у справі № 911/966/20.

В судовому засіданні 13.01.2022 оголошено перерву до 20.01.2022.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судовою колегією встановлено.

09.11.1999 року у зв`язку з нерентабельністю використання водоскидної гідротехнічної споруди шахтного типу в центрі села Великополовецьке, КСП "Гігант" прийняло наказ про її передачу у власність ВАТ "Сквирасільрибгосп".

На виконання цього наказу 09.11.1999 року між ВАТ "Сквирасільрибгосп" та КСП "Гігант" було укладено договір купівлі-продажу вищезгаданої споруди.

10.11.1999 року ВАТ "Сквирасільрибгосп" сплатило на користь КСП "Гігант" 2828,00грн, що підтверджується квитанцією №3092 до прибуткового касового ордеру.

10.11.1999 року між сторонами договору купівлі-продажу складено акт прийому передач, згідно якого ВАТ "Сквирасільрибгосп" прийняло на баланс від КСП "Гігант" водоскидну гідротехнічну споруду шахтного типу, що знаходиться в центрі села Великополовецьке та водоскидну споруду.

14.02.2012 року ВАТ "Сквирасільрибгосп" реорганізовано у ТОВ "Сквираплемрибгосп", про що було внесено запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

22.08.2018 року позивач, як правонаступник ВАТ "Сквирасільрибгосп", здійснив державну реєстрацію права власності на греблю та водоскидну споруду, придбану у КСП "Гігант".

В той же час позивачу стало відомо, що 21.12.2018 року Великополовецька сільська рада теж зареєструвала право власності на гідротехнічну споруду, розташовану за адресою: Київська обл., Сквирський р-н, с. Великополовецьке, вул. Садова, будинок 6-Г.

Позивач звернувся до відповідача з листом №61 від 18.11.2019 року, в якому просив повідомити про те, чи відповідає розташування зареєстрованої за відповідачем гідротехнічної споруди споруді позивача.

03.02.2020 року позивач отримав відповідь відповідача вих. № 632 від 16.12.2019 року, з якої вбачається, що на одну і ту ж гідротехнічну споруду, розташовану за адресою: с. Великополовецьке, вул. Садова, будинок 6-Г (надалі - "Гідротехнічна споруда"), одночасно зареєстровано право власності як за позивачем, так і за відповідачем. При цьому, на черговій сесії 12.12.2019 року рішення про скасування реєстрації права власності Великополовецька сільська рада на гідротехнічну споруду прийнято не було, оскільки, на думку депутатів, право власності зареєстровано на законних підставах.

14.02.2020 року позивач звернувся до відповідача з листом №11, в якому вимагав скасувати Рішення виконавчого комітету Великополовецької сільської ради №06-19-07 від 12.09.2017 року, а також вчинити дії, спрямовані на скасування відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В цьому ж листі позивач зазначив, що зволікання зі скасуванням реєстраційного запису свідчитиме про невизнання його права власності на гідротехнічну споруду, за захистом якого позивач буде вимушений звернутися до суду.

Листом №92 від 25.02.2020 року відповідач повідомив позивача, що рішення про скасування реєстрації права власності сільської ради на гідротехнічну споруду депутатами не прийнято.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач, зазначив про те, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв не на підставі та не в межах повноважень, визначених законом, неправомірно застосував положення п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", які не підлягали застосуванню, та залишив поза увагою вимоги ст. 335 ЦК України щодо спеціального порядку набуття права комунальної власності на безхазяйну річ.

Позивач також стверджує про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 44772730 від 21.12.2018 15:22:02, прийняте Сіваченко Віталієм Леонідовичем (КП "Реєстрація нерухомості") підлягає скасуванню, оскільки жодний із документів, вказаних у якості підстав виникнення у відповідача права власності на гідротехнічну споруду не може вважатись доказом набуття ним такого права та не віднесений до підстав проведення державної реєстрації права власності, визначених ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

На думку позивача, враховуючи придбання Гідротехнічної споруди за дійсним відплатним договором купівлі-продажу та утримання її в належному стані протягом більш як 20 років, невизнання відповідачем права власності позивача є безпідставним, а отже існують достатні правові підстави для визнання за позивачем права власності на Гідротехнічну споруду в порядку ст. 392 ЦК України.

Відповідно до абзацу 1 статті 4 Земельного кодексу України (редакція 1992 року) у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність.

Відповідно до абзацу 6 статті 4 Земельного кодексу України (редакція 1992 року) землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим.

Відповідно до абзацу 7 статті 4 Земельного кодексу України (редакція 1992 року) не можуть передаватись у колективну та приватну власність, зокрема, землі водного фонду, за винятком невеликих (до 3 гектарів) ділянок водойм і боліт, що входять до складу угідь сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств.

Відповідно до абзацу 1 статті 78 Земельного кодексу України (редакція 1992 року) до земель водного фонду належать землі, зайняті ріками, озерами, водоймами, болотами, гідротехнічними та іншими водогосподарськими спорудами, а також землі, виділені по берегах водойм під смуги відведення.

Відповідно до абзацу 2 статті 79 Земельного кодексу України (редакція 1992 року) землі водного фонду, що є в користуванні водогосподарських підприємств і організацій, можуть надаватися за рішенням районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів у тимчасове користування для сінокосіння і риборозведення.

Таким чином, Законом надана можливість передавати землі водного фонду із розташованими на них гідротехнічними спорудами лише в оренду.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом зазначеної норми судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача таке право, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності за ст.392 ЦК України у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до зазначеної норми є саме оспорення або невизнання права, а не намір набути таке право за рішенням суду.

14.02.2012 року ВАТ "Сквирасільрибгосп" було реорганізовано у ТОВ "Сквираплемрибгосп", про що було внесено запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 14.02.2012 року було здійснено реєстрацію юридичної особи шляхом перетворення, а 15.05.2013 року було внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи щодо виділу.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. При цьому перетворення юридичної особи згідно зі статтею 106 ЦКУ здійснюється за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Отже, реорганізація юридичної особи шляхом перетворення тягне за собою припинення юридичної особи, яка реорганізується, та створення юридичної особи, що виникає в результаті реорганізації.

Згідно із вимогами статті 107 ЦКУ після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (зокрема, у разі перетворення), який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється. Передавальний акт затверджується учасниками юридичної особи або органом, що прийняв рішення про її припинення.

Згідно з ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Згідно з ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Однак, позивачем не надано передавальних актів, що засвідчували б передачу у власність спірного майна ВАТ "Сквирасільрибгосп" до ТОВ "Сквираплемрибгосп" чи інших доказів на підтвердження права власності щодо спірної гідротехнічної споруди.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ "Сквираплемрибгосп" про визнання права власності на водоскидну споруду з огляду на те, що позивачем не доведено порушення права власності за захистом якого звернулась вказана особа.

Відсутність порушення прав та інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (аналогічну правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №911/441/18, від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19).

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 01.07.2021 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквираплемрибгосп" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 01.07.2021 у справі №911/966/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/966/20 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 10.02.2022.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

С.І. Буравльов