ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

09 лютого 2022 року м.Харків Справа № 913/766/21

Провадження №34/913/766/21

Господарський суд Луганської області у складі:

суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання Терещенко Л.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателлит», м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва», смт Мілове Міловського району Луганської області,

про стягнення 3 520 976 грн. 74 коп.

У засіданні брали участь:

від позивача: адвокат Литвин А.Б., дов. від 29.01.2021;

від відповідача: адвокат Попов О.І., дов. від 17.11.2021.

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сателлит» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва», в якій просить стягнути з відповідача штраф за Договором поставки №Р90030 від 30.07.2020 у розмірі 3 520 976 грн. 74 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.07.2020 між сторонами було укладено Договір поставки №Р90030, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався поставити і передати у власність позивача насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року (далі - Товар) на умовах FCA (Завантажено у транспортний засіб, Міловський р-н (с. Діброва) загальною кількістю Товару в заліковій вазі 3 000,000 тон окремими партіями у строк з 01.09.2020 до 15.10.2020, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти його і оплатити.

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання виконав лише частково та поставив Товар вагою 1 233,720 тон, який позивач оплатив в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

При цьому, позивач вказує, що відповідачем залишок Товару вагою 1 766,280 тон не поставлено, в зв`язку з чим, згідно умов Договору, йому було нараховано штраф у розмірі 20% від суми невиконаної частини зобов`язання, що складає 3 520 976 грн. 74 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №22102020.12/010 від 22.10.2020, в якій повідомив відповідача про нарахування 30% штрафу від вартості непоставленого Товару за прострочення виконання зобов`язання більше ніж на 6 календарних днів у розмірі 5 281 465 грн. 10 коп., який вимагав сплатити у семиденний термін.

Разом з претензією позивач направив відповідачу повідомлення про відмову від виконання Договору в односторонньому порядку та нарахування штрафу у розмірі 30% від вартості непоставленого Товару за прострочення виконання зобов`язання більше ніж на 6 календарних днів з розрахунком.

Однак, відповідач залишив вказану претензію без відповіді, договірні зобов`язання без виконання та штраф не сплатив, що й стало підставою для звернення позивача до суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021 справу №913/766/21 передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.10.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви та подання до суду заяви про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08.12.2021 о 16 год. 40 хв.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 08.12.2021 запропоновано сторонам у строк до 01.02.2022 подати відповідні заяви по суті з доказами надсилання іншій стороні. Запропоновано позивачу у строк до 01.02.2022 подати заперечення на клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження з доказами надсилання іншій стороні. Продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на 09.02.2022 о 14 год. 30 хв.

10.12.2021 через канцелярію суду відповідач надав відзив, в якому зазначає, що ним як сільгоспвиробником було вжито всіх залежних від нього заходів, спрямованих на засівання майбутнього врожаю соняшника та його виробництво в агросезоні 2020 року.

Як вказує відповідач, загальний обсяг очікуваного ним до збору врожаю соняшника в агросезоні 2020 року становив 4038,40 т, що дозволяло покрити потреби у поставці товару позивачу за Договором. Збір врожаю був запланований на вересень 2020 року із поступовим його постачанням, в тому числі і позивача. Проте, у період визрівання та збору ТОВ «Діброва» власного врожаю сільськогосподарських культур сталася низка непередбачуваних негативних подій, які знаходяться поза межами розумного контролю підприємства та вплинули на об`єктивну неможливість останнього належним чином виконати свої зобов`язання за Договором.

Відповідач вважає, що невиконання ним зобов`язання за Договором перед позивачем сталося за відсутності його вини та не пов`язане з протиправністю його поведінки. Оскільки на початку вересня 2020 року під час проведення робіт із збирання врожаю соняшника сталося рейдерське захоплення земельних ділянок, на яких знаходився вже вирощений врожай, а також сільськогосподарської техніки ТОВ «Діброва», яке супроводжувалося протиправним сприянням рейдерам з боку представників правоохоронних органів. Внаслідок рейдерського захоплення майна та врожаю відповідача його діяльність була паралізована, що стало причиною втрати значної кількості врожаю, вирощеного в агросезоні 2020 року, та понесення відповідачем істотних збитків.

На думку відповідача, стягнення заявлених штрафних санкцій є безпідставним з огляду на вищевикладене та з урахуванням того, що за результатами проведення комплексного дослідження об`єктів рослинного походження та товарознавчого дослідження висновком експертів встановлено, що загальний обсяг врожаю соняшника 2020 року втраченого відповідачем внаслідок рейдерських дій складає 1411,28 т, а загальний розмір збитків підприємства становить 29 636 880 грн.

Також відповідач зауважує, що майже весь зібраний ним врожай товарного соняшнику 2020 року в обсязі 1233,72 було поставлено позивачу в рамках виконання Договору поставки. Вказаний врожай зібрано відповідачем з інших земель, які перебувають у його користуванні. При цьому, обсяг зібраного господарством врожаю є істотним чином меншим, ніж був запланований (20 ц/га), оскільки фактична врожайність соняшника внаслідок важких погодних умов склала 13,44 ц/га. Обсяг недопоставки за Договором склав 1766,28 т (58,88 %).

Відповідач наголошує, що поряд із протиправними діями третіх осіб, які мають ознаки рейдерського захоплення та стали причиною страти відповідачем великої частини врожаю соняшника, окремою причиною, яка вплинула на недобір врожаю культури у 2020 році стала посуха, що мала місце на території Луганської області та суттєво вплинула на якісні та кількісні показники зібраного врожаю. Тому мова йде про складні обставини природного характеру, зокрема, посуху, які є надзвичайними та такими, що неможливо було відвернути за таких умов.

Як зазначає відповідач, він двічі протягом вересня-жовтня 2020 року повідомляв позивача про обставини рейдерського захоплення майна підприємства та про складні погодні умови, які вплинули на обсяги зібраного господарством врожаю соняшника. Тому ним було дотримано обов`язку щодо повідомлення позивача про обставини, які об`єктивно унеможливили виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки.

До того ж, відповідач стверджує, що факт відсутності його вини у невиконані зобов`язань за Договором підтверджується також відповідним Сертифікатом про форс-мажорні обставини, наданим ТПП України.

В зв`язку з наведеним відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд приймає відзив з додатками та долучає його до матеріалів справи.

28.12.2021 через канцелярію суду позивач надав відповідь на відзив, в якому заперечує проти наведених відповідачем обставин, аргументів та правового обґрунтування викладеного у відзиві.

Позивач зазначає, що обов`язком відповідача було поставити обумовлену кількість товару, а не вирощувати чи збирати його, адже між сторонами було укладено саме договір поставки товару, а не договір підряду на вирощування врожаю, виконання сільгоспробіт тощо. Тому будь-які посилання відповідача на непорозуміння та конфлікти з його контрагентами по іншим договорам, пов`язані з цим судові процеси чи кримінальні провадження, а також недосягнення ним показників запланованої врожайності в наслідок несприятливих погодних умов, на думку позивача, є необгрунтованими та безпідставними з огляду на недоведеність обставин, на які посилається відповідач та відсутність зв`язку між ними та порушенням зобов`язань за Договором.

Також позивач зауважує, що відповідач не вжив всіх можливих заходів для придбання товару у інших постачальників з метою належного виконання зобов`язання перед позивачем та не довів, що існували умови, які об`єктивно заважали відповідачу виконати зобов`язання за Договором поставки.

Позивач наголошує, що ніякого рейдерського захоплення земель і врожаю відповідача не було, а твердження відповідача про це є безпідставними, оскільки землі та врожай належать ДП «Конярство України», що вбачається з документів наданих відповідачем. При цьому, доказів, які підтверджують право власності відповідача на землю чи врожай, а також доказів, які свідчать про рейдерське захоплення останнім надано не було.

Крім того, позивач вказує, що відповідач не може посилатись на арешти майна ДП «Конярство України» як на обставини форс-мажору, так як кримінальне провадження щодо цього підприємства було порушено 03.07.2020, а Договір між сторонами укладено 30.07.2020 і відповідач при його укладенні надавав гарантії позивачу щодо передачі Товару у його власність. Ситуація, яка склалась між відповідачем та ДП «Конярство України», не може вважатися форс-мажором і не повинна бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за Договором, оскільки останній порушив гарантії, які надавав позивачу, не повідомив його про зміну обставин та сам винен в порушенні взятого на себе зобов`язання.

Окремо позивач зазначає, що відповідач не повідомляв позивача в порядку та строки, визначені Договором, про настання форс-мажорних обставин, не підтвердив інформацію про настання обставин форс-мажору сертифікатом ТПП та не доклав жодних зусиль по зведенню до мінімуму всіх можливих несприятливих наслідків. В свою чергу, сертифікат ТПП, наданий відповідачем, не є, на думку позивача, належним та достовірним доказом, а Акти обстеження земельних ділянок є неналежними та недопустимими.

Позивач зазначає, що відповідач не вжив заходів як з перевірки посівів соняшника під час їх зростання, так і з придбання товару у третіх осіб для належного виконання своїх зобов`язань за Договором.

У зв`язку з наведеним позивач просив позов задовольнити у повному обсязі, а питання про судові витрати вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Вказана відповідь з додатками приймається та долучається судом до матеріалів справи.

25.01.2022 через канцелярію суду відповідач надав заперечення, в яких зазначає, що особливістю умови «першої поставки», яка узгоджена сторонами в п.13.1.1, є саме те, що товар, який є предметом договору поставки - насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року - має бути вирощено та поставлено відповідачем, а не іншим сільгоспвиробником.

Відповідач зауважує, що укладені ним із філіями ДП «Конярство України» договори купівлі-продажу незавершеного виробництва не суперечать гарантіям, обумовленим у п.13.1.1 договору, оскільки відповідно до умов п.4.2 та п.4.3 договорів купівлі-продажу незавершеного виробництва від 31.03.2020 №12 та від 29.04.2020 №14 завершення технологічного циклу вирощування та збирання врожаю здійснюється за рахунок покупця. З посиланням на приписи ст.14.1.235 Податкового кодексу України указав про неможливість придбання товару у інших постачальників.

Також відповідач вказав, що саме дії державних органів, а не ДП «Конярство України» ставали предметом розгляду й оцінки при вирішенні питання про засвідчення форс-мажорних обставин ТПП України та відображено у відповідному сертифікаті.

Крім того, відповідач наголосив, що укладенню договорів з філіями «Стрілецький кінний завод №60», «Лимарівський кінний завод №61» ДП «Конярство України» передувало відповідне погодження з боку керівництва ДП «Конярство України», що підтверджується листами за підписом в.о. директора Зінченка К.М. від 27.03.2020 №1337, від 27.04.2020 №1405.

Відповідач стверджує, що станом на момент укладення договору між позивачем та відповідачем - 30.07.2020, будь-яких арештів, застав чи інших обтяжень стосовно врожаю, який належить відповідачу, у тому числі й того, що вирощувався на полях філій ДП «Конярство України», не існувало, а про обставини досудового розслідування у кримінальному провадженні №000226, так само як і щодо арешту врожаю та техніки відповідачу стало відомо лише у вересні 2020 року.

До того ж, відповідач зазначив, що прийняття рішення про підтвердження/непідтвердження впливу обставин непереборної сили на невиконання зобов`язань за договором, так само як і встановлення обставин наявності ознак форс-мажору, належить до компетенції ТПП України. Відповідач повідомляв позивача про обставини накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур 2020 року та дії господарства, спрямовані на оскарження в судовому порядку відповідних рішень, а також звернення до компетентних правоохоронних органів з метою протидії рейдерському захопленню майна підприємства. Також відповідач повідомив позивача про остаточні обсяги зібраного врожаю соняшника та причини, які зумовили низьку врожайність. Вказані листи направлялись простим поштовим відправленням, а також засобами електронної пошти на адресу представника ТОВ «Сателлит» Корнійка Дмитра.

В зв`язку з наведеним відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд приймає заперечення з додатками та долучає його до матеріалів справи.

В судовому засіданні 09.02.2022 суду взяли участь представники сторін та надали усні пояснення.

25.01.2022 відповідач разом із запереченнями подав клопотання №8 від 24.01.2022, в якому просив провести в судовому засіданні огляд місця збереження даних - сервісу електронної пошти () та направлених ТОВ «Діброва» із вказаної електронної пошти факсимільних (сканкопій) листів від 22.09.2020 та від 15.10.2020 на адресу Корнійка Дмитра ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Вказане клопотання буде вирішено судом при розгляді справи по суті. Натомість суд надає позивачу можливість подати свої заперечення щодо даного клопотання.

01.02.2022 від позивача на адресу суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, в якому просив поновити його строк на подання доказів та приєднати до матеріалів справи копії адвокатських запитів з доказами їх направлення, листа №2022-01-12/6 від 12.01.2022 та рішення Господарського суду Харківської області від 15.11.2021 у справі №922/4128/20.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В обґрунтування неможливості подання даних доказів у встановлений строк позивач зазначив, що вказані докази не були подані разом з позовом, оскільки позивачу на момент звернення до суду не було відомо про особливості відносин відповідача з його контрагентами, а на момент подачі відповіді на відзив такі докази були ще відстуні.

Розглянувши клопотання позивача про приєднання доказів до матеріалів справи та поновлення строку для їх подання, ураховуючи обґрунтовану неможливість подання позивачем цих доказів у встановлений строк, суд приходить до висновку про його задоволення, поновлення строку на подання доказів та долучення до матеріалів справи вказаних доказів.

Крім того, не вирішеним залишається клопотання про об`єднання справ в одне провадження, в якому відповідач зазначав, що у справах №913/766/21 та №913/768/21 сторонами виступають одні й ті ж самі особи, предмет та підстави позовів є подібними за своїм характером та стосуються спору щодо виконання сторонами своїх зобов`язань за однотипними Договорами поставки насіння соняшника врожаю 2020 року №Р90029 та №Р90030 від 30.07.2020, а отже пов`язані між собою предметом доказування та доказами, що будуть надані сторонами.

В зв`язку з наведеним відповідач просив об`єднати в одне провадження справу №913/766/21 за позовом ТОВ «Сателлит» до ТОВ «Діброва» про стягнення неустойки (штрафу) за Договором поставки №Р90029 від 30.07.2020 у розмірі 3 520 976 грн. 74 коп. та справу №913/766/21 за позовом ТОВ «Сателлит» до ТОВ «Діброва» про стягнення неустойки (штрафу) за Договором поставки №Р90029 від 30.07.2020 у розмірі 2 214 936 грн. 00 коп.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

За змістом ч.ч. 1-5 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому в розумінні частини 1 статті 173 ГПК України об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Натомість, суд зауважує, що в даному випадку вимоги про стягнення штрафних санкцій у певному розмірі за кожним окремим договором поставки у справах №913/766/21 та №913/768/21 є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказами та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 15.02.2019 у справі №910/11811/18.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 05.07.2019 у справі №916/2733/18 зазначав, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

У відповідності до ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи, приймаючи до уваги доводи учасників справи, суд вважає зібрані матеріали достатніми для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 120, 121, 177, 181, 185, 232- 235 Господарського процесуального кодексу України, суд:

У Х В А Л И В:

1. Продовжити сторонам строк для подачі додаткових доказів та письмових пояснень до 23.02.2022.

2. Закрити підготовче провадження.

3. Призначити справу до судового розгляду по суті на 02.03.2022 о 14 год. 10 хв.

4. Судове засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Луганської області за адресою: м. Харків, пр. Науки, 5, 2-й поверх, зал судових засідань №204.

Явка учасників справи в судове засідання є необов`язковою.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/.

Ухвала набрала законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.В. Іванов