ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"09" лютого 2022 р. Cправа № 902/107/22

Суддя Господарського суду Вінницької області Матвійчук В.В., розглянувши матеріали

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМНІЯ ТРЕЙД" (вул. 1100-річчя Полтави, буд. 14А/22, м. Полтава, 36014)

до особи, що може набути статус учасника справи (відповідача) Приватного підприємства "ТРІМ" (вул. Максимовича, буд. 21-В, м. Вінниця, 21036)

про забезпечення позову до його пред`явлення

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОМНІЯ ТРЕЙД" звернулося до Господарського суду Вінницької області із заявою № б/н від 04.02.2022 (вх. № 01-40/2/22 від 08.02.2022) про забезпечення позову до його подання шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу - ПП «Трім» (23107396) на праві приватної власності, а саме:

- земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0075. площею 0.01 га, що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., Новоукраїнський р., смт. Смоліне;

- земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0058, площею 0,01 га, що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., Новоукраїнський р., смт. Смоліне;

- земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0076, площею 0,01 га, що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл.. Новоукраїнський р.. смт. Смоліне;

- земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0059. площею 0.01 га. що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., Новоукраїнський р., смт. Смоліне;

- земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0052. площею 0,01 га що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., Новоукраїнський р.. смт. Смоліне;

- комплекс будівель та споруд АЗС, загальною площею 1 10 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Вінницький р., с/рада. Вінницько-Хутірська, автодорога Сірий - Гернопіль - Кіровоград - Знам`янка, 399км + 708м, будинок б/н.

Предметом позову, який заявник має намір подати до Приватного підприємства "ТРІМ" і про забезпечення якого просить заявник, є стягнення заборгованості за договором поставки № 1810-21 від 18.10.2021 в загальній сумі 472 130,04 грн.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову і застосування вказаного у заяві заходу забезпечення позову заявник зазначив про невиконання Приватним підприємством "ТРІМ" зобов`язань у строки, визначені договором поставки, звернення до ПП "ТРІМ" із вимогами про сплату заборгованості, які останнім залишені без задоволення, ігнорування ПП "ТРІМ" телефонних дзвінків та електронних листів заявника. Вказані обставини на думку заявника можуть свідчити про недобросовісність поведінки ПП "ТРІМ" та ризик того, що поки буде тривати судовий процес по стягненню заборгованості ПП "ТРІМ" зможе відчужити належне йому майно, що призведе до неможливості виконання судового рішення.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

З огляду на зміст статті 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Зокрема, частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено способи забезпечення позову, серед яких накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із статтею 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі №925/1441/20 зауважив, що самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії, при цьому, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на нерухоме майно ПП "ТРІМ", посилаючись на ухилення його від виконання зобов`язання за договором поставки (оплати поставленого товару), значним розміром непогашеної заборгованості, що на його думку може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в даній справі у разі задоволення позову.

Проте, наведені заявником обставини, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Водночас, доказів, що свідчили б про вчинення ПП "ТРІМ" дій, що можуть призвести до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду, заявником не надані.

Отже, в порушення наведених вимог закону заявником в обґрунтування поданої ним заяви не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні статті 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся або може звернутися до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить заявник.

Відтак, суд, з урахуванням вищевказаних приписів законодавства зазначає про відсутність документально підтверджених фактів вчинення дій, які містять ознаки наміру ухилення від виконання рішення суду в разі задоволення позову, тому відсутні підстави стверджувати про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову.

Поміж з тим суд зважає на положення до пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, за якими позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту цієї норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Сума арештованих коштів обмежується ціною позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору.

Предметом майбутнього позову є стягнення заборгованості за договором поставки № 1810-21 від 18.10.2021 в загальній сумі 472 130,04 грн. Заявник стверджує про прострочення ПП "ТРІМ" сплати вартості поставленого товару на суму 461 942,00 грн., сплативши лише 158 000,00 грн.

Тобто позовні вимоги майбутнього позову є майновими грошовими вимогами і не стосуються безпосередньо повернення/витребування будь-якого належного Товариству з обмеженою відповідальністю "ОМНІЯ ТРЕЙД" майна.

Отже, у цьому випадку немає зв`язку між обраним заявником заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно ПП "ТРІМ" і позовною вимогою майбутнього позову, оскільки нерухоме майно ПП "ТРІМ" не належить до предмета спору у справі.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про судовий збір" та ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМНІЯ ТРЕЙД" № б/н від 04.02.2022 (вх. № 01-40/2/22 від 08.02.2022) про забезпечення позову до його подання відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору за заявою про забезпечення позову покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОМНІЯ ТРЕЙД".

3. Згідно зі ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

4. За приписами ч.8 ст.140, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Копію ухвали надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відому суду адресу електронної пошти заявника .

Дата складання повного тексту ухвали 09.02.2022.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ТОВ "ОМНІЯ ТРЕЙД" (вул. 1100-річчя Полтави, буд. 14А/22, м. Полтава, 36014)