ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1333/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

секретаря судового засідання: Гребеннікової Н.П.

за участю представників сторін:

- від позивача: Маркос Т.А. - представник згідно з даними з ЄДР

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Люкс Дизайн" (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоком" (м. Житомир)

про стягнення 139718,23 грн

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

ПП "Люкс Дизайн" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Хоком" про стягнення 139791,01 грн, з яких, 126500,00 грн боргу, 3040,32 грн. інфляційних втрат, 10250,69 грн 3% річних, крім того, 2270,00 грн судового збору.

Позовна заява обгрунтована не виконанням відповідачем обов`язку з оплати за виконані роботи з опоряджування фасаду у приміщенні за адресою: м. Київ, Святошинський район, вул. Берковецька, 6.

Ухвалою від 14.12.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; призначив засідання суду для розгляду справи по суті на 11.01.2022 о 10:30 (а. с. 26).

28.12.2021 та 31.12.2021 до суду повернулись як не вручені копії ухвал господарського суду про відкриття провадження у справі, надіслані, відповідно, позивачу та відповідачу, із зазначенням "адресат відсутній за вказаною адресою".

10.01.2022 до суду від позивача надійшла заява щодо уточнення ціни позову у вступній частині позовної заяви; до заяви додано копію кошторису до договору №37 від 05.04.2018 (а. с. 35, 36).

Ухвалою від 11.01.2022 господарський суд відклав розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження на 08.02.2022 о 15:00, витребував у сторін відповідні докази, постановив повідомити відповідача про дату і час засідання суду на номерами телефонів, вказаними у резолютивній частині цієї ухвали (а. с. 40).

У зв`язку з відсутністю доказів щодо повідомлення відповідача належним чином про дату і час судового засідання, ухвалою від 08.02.2022 господарський суд оголосити перерву в засіданні суду при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження до 10:00 11.02.2022, постановив повідомити відповідача про дату і час засідання суду за відповідними номерами телефонів (а. с. 69).

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив; своїм правом на надання відзиву на позов не скористався; про дату і час судового засідання повідомлений за номером телефону , про що свідчить довідка від 08.02.2022 (а. с. 72).

За ч. 9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Подання заяв по суті справи є правом учасників процесу (ч.4ст.161 ГПК України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.1997 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач не скористався правами, передбаченими ст.165 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами у справі досягнуто усної домовленості щодо виконання робіт, найменування, кількості та ціни, які визначались у рахунках на оплату та акті здачі -приймання робіт (надання послуг).

Для оплати робіт з виконання облицювання фасаду алюмінієвими композитними листами, позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № ЛУ-00000335 від 12.04.2018 на суму 256500,00 грн (а. с. 14).

Згідно з платіжним дорученням № від 13.04.2018 відповідач перерахував позивачу 100000,00 грн попередньої оплати (а. с. 16).

ПП "Люкс Дизайн" виконало свої зобов`язання щодо облицювання фасаду алюмінієвими композитними листами на суму 256500,00 грн, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 874 від 13.12.2018 (а. с. 13).

Позивач на адресу відповідача направив лист - вимогу від 30.01.2019, вих. № 10 з проханням терміново в 7-ми денний строк від дня пред`явлення даної вимоги провести повний розрахунок за виконані роботи згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 874 від 13.12.2018, перерахувавши суму заборгованості у розмірі 146500,00 грн на зазначений поточний рахунок позивача (а. с. 20); в підтвердження направлення листа-вимоги надано суду копії поштової накладної № 250 від 30.01.2019 та опису вкладення до цінного листа (а. с. 21).

Відповідачем частково сплачено за виконану роботу у сумі 10000,00 грн, про що свідчить платіжне доручення № від 02.08.2019, в якому, однак, в розділі "Призначення платежу" також зазначено "Попередня оплата за облицювання фасаду ал. ком. листами" (а. с. 17).

Для остаточної оплати виконаної роботи позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 8567 від 25.06.2021 у сумі 146500,00 грн (а. с.15).

Відповідач частково сплатив борг на загальну суму 20000,00 грн, про що свідчать платіжні доручення № від 07.09.2021 та № від 25.10.2021 (а.с. 18,19), порушивши зобов`язання в частині оплати за виконану роботу.

Станом на день подання позову відповідачем повністю не сплачено борг, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1,2 ст. 193 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

За ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч.1 ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Отже, однією із підстав виникнення господарського зобов`язання є юридично значимі дії суб`єктів господарювання, наслідком вчинення яких є встановлення, зміна або припинення взаємних прав та обов`язків сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

3. Щодо вимоги позивача про стягнення 126500,00 грн основного боргу.

Для оплати роботи з облицювання фасаду алюмінієвими композитними листами, позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № ЛУ-00000335 від 12.04.2018 на суму 256500,00 грн (а. с. 14).

ПП "Люкс Дизайн" виконало свої зобов`язання щодо облицювання фасаду алюмінієвими композитними листами на суму 256500,00 грн, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 874 від 13.12.2018 (а. с. 13).

Відповідач частково сплатив за виконану роботу згідно з такими платіжними дорученнями:

- від 13.04.2018 № - на суму 100000,00 грн (а. с. 16);

- від 02.08.2019 № - на суму 10000,00 грн (а. с. 17);

- від 07.09.2021 № - на суму 10000,00 грн (а. с. 18);

- від 25.10.2021 № - на суму 10000,00 грн (а.с.19).

Зважаючи на викладені обставини, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу борг у сумі 126500,00 грн.

4. Щодо вимоги позивача про стягнення 3040,32 грн інфляційних втрат та 10250,69 грн 3% річних.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

4.1. Під час перевірки розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено таке.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат за період з 03.08.2019 до 10.12.2021, виконаний позивачем (а. с. 4), та встановлено його правильність, тому до задоволення підлягають інфляційні втрати в сумі 3040,32 грн, тобто в межах заявлених позовних вимог.

4.2. Щодо обґрунтованості позову в частині стягнення 10250,69 грн 3% річних за період з з 03.08.2019 до 10.12.2021 згідно з розрахунком позивача (а. с. 4).

За своїми ознаками, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", судом встановлено його правильність.

Тому задоволенню підлягає 3 % річних у сумі 10250,69 грн.

5. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Матеріали справи не містять заперечення відповідача проти позовних вимог; доказів сплати заборгованості у сумі 126500, 00 грн та мирного врегулювання спору.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоком" (10001, м.Житомир, вул. Гоголівська, буд. 73, кв. 64, код ЄДРПОУ ) на користь Приватного підприємства "Люкс Дизайн" (10003, м. Житомир, вул. Юрка Тютюнника, буд. 26, кв. 2, ):

- 126500,00 грн основного боргу;

- 3040,32 грн інфляційних втрат;

- 10250,69 грн 3% річних;

- 2270,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.02.22

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - позивачу на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу на адресу засновника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1