РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.02.2022Справа № 910/20327/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу №910/20327/21

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гарден Сіті"

про стягнення 19 496,42 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гарден Сіті" про стягнення 19496,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 330415 на забезпечення постачання теплової енергії від 01.01.2019, внаслідок чого за період січень 2020 - вересень 2021 виникла заборгованість у сумі 17221,28 грн, за прострочення сплати якої нараховані пеня в сумі 1148,25 грн, 3% річних у сумі 300,98 грн та інфляційні втрати - 825,91 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

14.01.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Станом на дату винесення рішення від позивача відповіді на відзив та доказів на спростування заперечень відповідача на адресу суду не надійшло.

Приймаючи до уваги, що позивач у строк, встановлений частиною 2 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відповіді на відзив, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

01.01.2019 між КП "Київтеплоенерго" (сторона-1 або енергопостачальна організація за договором) та ОСББ "Гарден Сіті" (сторона-2 за договором) був укладений договір забезпечення постачання теплової енергії № 330415 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, предметом цього договору є забезпечення постачання теплової енергії в гарячий воді тепловими мережами, зовнішньо-будинковими системами, включаючи обладнання індивідуальних теплових пунктів, вузлів обліку та вузлів приєднання, що знаходяться у власності або на балансі або в експлуатації або на технічному обслуговуванні, чи в будь-якому користуванні сторони-2 (далі - теплове обладнання сторони-2) відповідно до додатку № 5 до цього договору на потреби об`єктів по вул. Золотоустівська, 30 опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року, шляхом грошової компенсації теплових втрат; в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору при виконанні його умов, а також вирішенні усіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватись тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж (далі - Правила), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Пунктом 2.2.1 договору на сторону-1 покладений обов`язок підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською державною адміністрацією (додаток № 2 до цього договору).

У свою чергу, на сторону-2 покладений обов`язок дотримуватись умов та порядку оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатках № 1 та № 4 до цього договору (п. 2.3.1 договору).

У додатку № 3 до договору "Тарифи на теплову енергію" сторони погодили, що розрахунки із стороною-2 за теплову енергію стороною-1 проводяться згідно з тарифами, затвердженими Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.12.2018 № 2340, за кожну відпущену гігакалорію (1 Гкал/грн) без урахування ПДВ на рівні: 1 342,98 грн/Гкал. У разі зміни тарифів розрахунки із стороною-2 за теплову енергію стороною-1 здійснюються за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору. Сторони погоджуються з можливим зміненням тарифів у період дії цього договору відповідно до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Розмір податку на додану вартість визначається чинним законодавством України.

У додатку № 4 до договору сторони погодили порядок розрахунків за теплову енергію.

Так, відповідно до п. 2 додатку № 4 до договору сторона-2 до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплачує стороні-1 вартість фактичних обсягів теплової енергії у розрахунковому періоді, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

При цьому, сторона-2 щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у Центрі обслуговування клієнтів за адресою: просп. Повітрофлотський, 58, облікову картку фактичних обсягів теплової енергії за звітний період, акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки сторона-2 повертає в Центр обслуговування клієнтів), акт виконаних робіт (п. 4 додатку № 4 до договору).

Сторони також погоди строк дії укладеного ними договору.

Так, пунктами 8.1, 8.4 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до дати передання теплових мереж до комунальної власності м. Києва або іншій стороні. Припинення дії договору не звільняє торону-2 від обов`язку повної сплати нарахувань за договором.

Як вбачається з позовної заяви, підставою звернення до суду з даним позовом стало невиконання відповідачем його обов`язку своєчасно та у повному обсязі оплатити теплову енергію, спожиту ним протягом періоду січень 2020 - вересень 2021, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 17221,28 грн, за прострочення сплати якої нараховані пеня в сумі 1148,25 грн, 3% річних у сумі 300,98 грн та інфляційні втрати - 825,91 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що з 22.10.2020 Договір № 330415 від 01.01.2019 припинив свою дію, у зв`язку з переданням теплових мереж до комунальної власності міста Києва. При цьому, позивачем у позовній заяві не обґрунтовано розрахунками розміру заборгованості та не надано належних доказів виникнення такої заборгованості.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ч. 6 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Так, п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, (далі - Правил) визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

На підтвердження обсягу спожитої відповідачем теплової енергії на суму 17221,28 грн позивачем до матеріалів справи надано: корінці наряду на включення та відключення споживача ТОВ «Золотоварітська» до системи опалення під час опалювальних періодів 2019/2020, 2020/2021; довідку про нарахування за теплову енергію ОСББ Гарден Сіті» за договором № 330415 за період з січня 2020 по квітень 2021; довідку про стан розрахунків за період січень 2020- вересень 2021; акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2021; акти приймання-передавання продукції за період з січня 2020 по квітень 2021.

Судом встановлено, що всі надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог докази підписані виключно тільки представниками позивача.

Жодних доказів щодо вручення або надіслання вказаних документів відповідачу по справі - ОСББ «Гарден Сіті» матеріали справи не містять.

Відповідач, заперечуючи проти позову, надав до матеріалів справи укладену 17.02.2020 між позивачем та відповідачем Додаткову угоду до договору від 01.01.2019 № 330415, згідно з якою були Додатки № 1, 5, 6 викладено у новій редакції

Відповідно до нової редакції Додатків № 1, 5, 6 до договору від 01.01.2019 № 330415, було зменшено орієнтовні обсяги теплової енергії; змінено Схему балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; затверджено новий Акт розмежування балансової належності теплових мереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

Крім того, відповідач звернувся до позивача з листом № 03 від 17.02.2020 про проведення перерахунків втрат на теплотрасі для житлового будинку по вул. Злотоустівській, 30, оскільки під час укладання договору у Додатках 5, 6 неправильно було визначено межі балансової належності.

Згідно з розрахунком коригування коштів за спожиту теплову енергію, складеного позивачем станом на лютий 2020 року, який наявний у матеріалах справи, у відповідача була відсутня заборгованість за спожиту теплову енергію на 01.03.2020.

Дослідивши додані позивачем до справи розрахунки заборгованості, судом встановлено, що фактично позивачем здійснено нарахування заборгованості за спожиту теплову енергію у грудні 2020 року (залишок боргу 1721,09 грн) та у період з січня по квітень 2021 року, що в загальній сумі становить 17 221,28 грн.

Втім, із доданої до позовної заяви довідки про стан розрахунків за спожиту від КП «Київтеплоенерго» теплову енергію ОСББ «Гарден Сіті», на якій ґрунтується заявлений позивачем розмір заборгованості, неможливо встановити та вирахувати самостійно чи враховано під час нарахування заборгованості зміни внесені до Додатків № 1, 5, 6 до договору від 01.01.2019 № 330415.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність.

Згідно частини 2 статті 9 названого Закону неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За змістом пункту 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, в редакції, що діяла у період проведення спірних господарських операцій, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно з пунктом 2.4 названого Положення первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, факт проведення господарської операції, в тому числі і поставки, а також достовірність відомостей про її обсяг та зміст, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Натомість позивачем не надано суду первинних документів, які підтверджують фактичну поставку позивачем відповідачеві теплової енергії на суму 17221,28 грн згідно з умовами, визначеними договором.

Крім того, судом враховано, що у п. 8.1. договору сторони передбачили, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до дати передання теплових мереж до комунальної власності м. Києва або іншій стороні.

Наказом Департаменту комунальної власності м. Києва від 22.10.2020 № 454 «Про закріплення об`єктів теплової інженерної інфраструктури за комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" закріплено на праві господарського віданням за позивачем об`єкт теплової інженерної інфраструктури, а саме: Теплова мережа ЦО від ТК 509/8-1 до стіни житлового будинку по Золотоустівська, 30.

На виконання вказаного наказу 28.12.2020 між КП «Київтеплоенерго» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» було підписано Акт приймання-передачі основних засобів, згідно з яким Теплова мережа ЦО від ТК 509/8-1 до стіни житлового будинку по Золотоустівська, 30 передана до комунальної власності міста Києва.

Таким чином, оскільки саме 28.12.2020 фактично було передано до комунальної власності міста Києва теплову мережу ЦО від ТК 509/8-1 до стіни житлового будинку по Золотоустівська, 30, відтак саме з цієї дати Договір № 330415 на забезпечення постачання теплової енергії від 01.01.2019 припинив свою дію.

Водночас, припинення дії Договору№ 330415 від 01.01.2019 з 29.12.2020 не спростовує факту недоведеності заявлених позовних вимог належними засобами доказування щодо споживання відповідачем теплової енергії у грудні 2020 року та січні-квітні 2021 року у заявленому розмірі.

Наразі, суд зазначає, що згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 ГПК України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 ГПК України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Проте, всупереч обов`язку з доказування, позивачем належних та допустимих у розумінні статей 76, 77 ГПК України доказів поставки відповідачу теплової енергії на спірну суму до матеріалів справи представлено не було, що вказує на відсутність у суду підстав вважати наявною у відповідача заборгованість на означену суму.

За таких обставин, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку щодо доказової необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення основного боргу та відсутності підстав для її задоволення, наслідком чого є відмова у задоволенні похідних вимог про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір, сплачений за подання даного позову, покладається позивача, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст. 129, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано: 10.02.2022.

Суддя А.І. Привалов