ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2022 р. Справа№ 5028/10/21/2012

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 01.02.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області

від 19.10.2021

у справі №5028/10/21/2012 (суддя Белов С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Гринстеп"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_2

2) Товариство з обмеженою відповідальністю „Агенція по управлінню заборгованістю"

про стягнення заборгованості в сумі 1478721,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2021 відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2021 у справі №5028/10/21/2012 скасувати та ухвалити нове рішення та задовольнити заяву про заміну позивача у справі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, скаржник вказує, що без заміни позивача (стягувача) у даній справі - Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" на нового кредитора ОСОБА_1 , скаржник позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню з підстав повного, добровільного виконання боржником чи іншою особою рішення суду на користь нового кредитора або з інших причин.

02.11.2021 матеріали апеляційної скарги, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2021 передані на розгляд колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий, Попікова О.В., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 5028/10/21/2012; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2021 у справі № 5028/10/21/2012 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Чернігівської області.

16.11.2021 на виконання вищезазначеної ухвали до Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду Чернігівської області надійшли матеріали справи № 5028/10/21/2012.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021, у зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І.П. на лікарняному з 20.11.2021, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2021, для розгляду справи № 5028/10/21/2012 визначено колегію суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Попікова О.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2021 у справі № 5028/10/21/2012 залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині. Попереджено ОСОБА_1 , що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, дана апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню скаржнику.

Від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява, до якої додано квитанцію №0.0. від 02.12.2021 про сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2021 у зв`язку перебуванням судді Демидової А.М. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №5028/10/21/2012.

Згідно протоколу автоматичного визначення колегії суддів від 29.12.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2021 у справі №5028/10/21/2012 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Остапенко О.М.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 у зв`язку перебуванням судді Остапенко О.М. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №5028/10/21/2012.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2021 у справі №5028/10/21/2012 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2021 у справі №5028/10/21/2012 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2021 у справі №5028/10/21/2012. Призначено справу до розгляду на 01.02.2022.

Учасники апеляційного провадження в судове засідання 01.02.2022 не зявилися. Про поважність неявки не повідомили.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки учасники апеляційного провадження про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні 01.02.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2012 постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Гринстеп" на користь Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" заборгованість по кредиту в сумі 782649,00 грн., за відсотками в сумі 85157,08 грн., підвищені відсотки в сумі 281,51 грн. по Додатковій угоді № BL2913/К-1 від 03.04.2008 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2913 від 03.04.2008 та заборгованість по кредиту в сумі 391292,33 грн., за відсотками в сумі 102047,96грн. по Додатковій угоді № BL2913/5465/К-1 від 26.06.2008 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2913 від 03.04.2008, 29453,83 грн. судового збору.

04.12.2012 Господарським судом Чернігівської області видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2012 у справі № 5028/10/21/2012.

30.03.2017 голоним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м.Чернігів ГТУ юстиції у Чернігівській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ «Універсал Банк».

11.10.2021 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження у даній справі. До зазначеної заяви додано копія ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.05.2021 та докази направлення заяви з доданими документами на адреси учасників справи.

Обґрунтовуючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження заявник зазначає, що згідно договору про відступлення права вимоги № 110/18 від 01.08.2018, укладеного між ПАТ "Універсал Банк" та ТОВ "Світ Фінансів", право вимоги по Генеральному договору про надання кредитних послуг № BL2913 від 03.04.2008 та Додатковій угоді № BL2913/К-1 від 03.04.2008 відступлено ТОВ "Світ Фінансів".

Згідно договору про відступлення права вимоги № 0108/18-2 від 01.08.2018, укладеного між ТОВ "Світ Фінансів" та заявником, право вимоги по Генеральному договору про надання кредитних послуг № BL2913 від 03.04.2008 та Додатковій угоді № BL2913/К-1 від 03.04.2008 перейшло до ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви №б/н від 11.10.2021 ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки, судом першої інстанції, за поданими заявником матеріалами, не встановлено, що дана заява подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду відступила від загального висновку, сформульованого у постанові від 31.10.2018 у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Відповідно до Договору про відступлення права вимоги №110/18 від 01.08.2018, укладеного між ПАТ "Універсал Банк" та TOB «Світ Фінансів» право вимоги по генеральному договору про надання кредитних послуг BL2913 та додатковій угоді BL2913/K-1 від 03.04.2008 та додатковій угоді BL2913/5465/K-1 від 26.06.2008 відступлено TOB «Світ Фінансів».

Згідно Договору про відступлення права вимоги №0108/18-2 від 01.08.2018, укладеного між TOB «Світ Фінансів» та ОСОБА_1 право вимоги по генеральному договору про надання кредитних послуг BL2913 та додатковій угоді BL2913/K-1 від 03.04.2008, та додатковій угоді BL2913/5465/K-1 від 26.06.2008 року відступлено ОСОБА_1 .

Вказані обставини щодо відступлення права вимоги від позивача (стягувача) ПАТ "Універсал Банк" новому кредитору ОСОБА_1 по генеральному договору про надання кредитних послуг BL2913 та додатковій угоді BL2913/K-1 від 03.04.2008, додатковій угоді BL2913/5465/K-I від 26.06.2008 встановлені ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.05.2021 у справі №750/6564/14 за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 334 ГПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Положення про процесуальне правонаступництво та про заміну сторони виконавчого провадження, які наведені у Цивільному процесуальному кодексі України (статті 55 та 442 цього Кодексу відповідно) та застосовувалися Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц, не відрізняються за своїм змістом від приписів ГПК України і передбачають підстави та умови заміни особи у правовідносинах, у яких виник спір, та наслідки вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.

Також відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).».

Водночас, колегія суддів зазначає, що після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заміна сторони у справі правонаступником можлива і після закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із чим заява ОСОБА_1 в частині заміни позивача у справі №5028/10/21/2012 Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" на ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

Що ж до вимоги заявника про заміну стягувача - Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" на ОСОБА_1 у виконавчому документі №5028/10/21, виданому на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2012 у справі №5028/10/21/2012, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII, пункт 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/10031/13 від 25.06.2019.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові від 03.11.2020 у справі № 916/16/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України (пункти 74 та 75 зазначеної вище постанови).

Колегією суддів встановлено, що заявником до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження наявності відкритого виконавчого провадження, за виконавчим документом, в якому останній просить замінити стягувача, водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до відомостей з Автоматизовної системи виконавчих проваджень, в графі стан ВП: виконавче провадження №52611125 - завершено.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога заявника щодо заміни стягувача - Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" на ОСОБА_1 у виконавчому документі №5028/10/21, виданому на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.10.2012 у справі №5028/10/21/2012, не підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали невірно застосував норми матеріального права з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з прийняттям нового рішення у скасованій частині про заміну позивача у справі №5028/10/21/2012 Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" на ОСОБА_1 . В іншій частині ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2021 у справі №5028/10/21/2012 скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про заміну позивача (стягувача) задовольнити частково.

Замінити позивача у справі №5028/10/21/2012 Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" на ОСОБА_1 .

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Гринстеп" (14000, м. Чернігів, вул. Пирогова, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят грн.) 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Чернігівської області видати наказ.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст складено 11.02.2022.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Г. Чорногуз

М.Л. Яковлєв