ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2022 р. Справа№ 910/3858/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Яремич Леоніда Олександровича

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2021

у справі №910/3858/21 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Мойсеєнко Ігоря Вікторовича

до Фізичної особи-підприємця Яремич Леоніда Олександровича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Апгрейд систем"

про стягнення 165.235,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Мойсеєнко Ігор Вікторович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Яремич Леоніда Олександровича про стягнення 165.235,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що на підставі рахунку №17-03/20 від 17.03.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Апгрейд систем" перераховано Фізичній особі-підприємцю Яремич Леоніду Олександровичу 165.235,00 грн оплати за друк книги «Дієтологія», що підтверджується платіжним дорученням №811 від 18.03.2020. У зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання, ТОВ "Апгрейд систем" 31.08.2020 було направлено відповідачу претензію з вимогою передати книги або повернути грошові кошти; вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та без виконання. Відповідно до договору про відступлення права вимоги №0209-20 від 02.09.2020 ТОВ "Апгрейд систем" відступило Фізичній особі-підприємцю Мойсеєнко Ігорю Вікторовичу право вимоги за зобов`язанням відповідача про друк книги «Дієтологія», у зв`язку з чим 18.11.2020 було надіслано на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги. Враховуючи те, що відповідачем не було виконано свої зобов`язання та кошти не повернуто, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 165.235,00 грн.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що на вимогу ТОВ "Апгрейд систем" щодо повернення вказаних коштів у зв`язку з відмовою від замовлення, останні були повернуті 18.03.2020 та 19.03.2020 уповноваженому працівнику ТОВ "Апгрейд систем" Гречані Олександрі Олександрівні. Вважає, що між ТОВ "Апгрейд систем" та відповідачем не було укладено договору підряду, оскільки не досягнуто усіх істотних умов договору підряду. Сторонами не встановлений ні строк виконання зобов`язання ні строк повернення коштів в разі відмови від виконання. Позивач не надав належних та достатніх доказів отримання саме відповідачем письмової вимоги про виконання зобов`язання або про повернення коштів, відтак права та інтереси позивача не порушені та позов поданий передчасно. Відповідач звертає увагу суду, що договір в первісному зобов`язанні не укладався, тоді як згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України договір відступлення права вимоги укладається в такій самій формі, що й договір, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Також зазначає, що відповідачу нічого невідомо про укладення 02.09.2020 між ТОВ "Апгрейд систем" та ФОП Мойсеєнком І.В. договору № 0209-20 про відступлення права вимоги (цесії), так як відповідач не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, про що надає підтвердження позивач. Останній не отримував всіх необхідних документів (зазначений договір із всіма додатками, у т.ч. щодо його оплатності), що також підтверджує позивач у своєму повідомленні. Крім того, в договорі № 0209-20 не зазначена ціна договору. Не зрозуміло чи він є оплатним, чи безоплатним; не вказані умови передачі права вимоги; не вказані види та перелік документів, що підтверджують право вимоги та мають бути передані первісним кредитором новому; не вказаний момент виникнення права вимоги у нового кредитора, чи це дата укладення договору цесії, чи це дата акту приймання-передачі документів, що підтверджують борг. Такі документи не надані позивачем разом з позовом.

У відповіді на відзив позивач зазначав, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що Гречана Олександра Олександрівна була уповноважена на отримання будь-яких коштів на користь ТОВ "Апгрейд систем", також не надано доказів, які підтверджують доводи відповідача про те, що такі кошти перераховуються як повернення сплачених раніше коштів ТОВ "Апгрейд систем" за друк книг «Дієтологія», а тому в цій частині доводи відповідача є необґрунтованими. Позицію відповідача, що договір нібито не був укладений вважає необґрунтованою, оскільки з огляду на положення ч. 2 ст. 846 ЦК України строк виконання робіт може бути і не встановлений в договорі підряду, тобто не є обов`язковою його умовою, проте підрядник не звільняється від обов`язку виконати роботу, зокрема у розумні строки на вимогу замовника. Відповідач повинен був виконати зобов`язання щодо друку книг протягом розумного строку, а після пред`явлення позивачем відповідної вимоги, зазначеній в претензії від 31.08.2020, у семиденний строк від дня пред`явлення такої вимоги. Позивач стверджував про наявність підстав для стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми на підставі ст. 224 ГК України та ч. 2 ст. 849 ЦК України. Відповідач не врахував, що документи, які засвідчують саме право (вимогу) не є предметом договору цесії і не мають ніякого відношення до статусу цесіонарія, а відтак, навіть їх не передання цесіонарію означає лише не виконання цедентом додаткового юридичного обов`язку, наявного у нього в силу закону, та не звільняє боржника від виконання своїх зобов`язань перед новим кредитором. Крім цього, ототожнюючи документи, що засвідчують право (вимогу), з документами, які підтверджують перехід цього права від первісного до нового кредитора, відповідач дійшов помилкового висновку, що позивачем не надані документи, які підтверджують перехід до нього права вимоги за наявності відповідних документів в матеріалах справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2021 у справі №910/3858/21 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Яремич Леоніда Олександровича на користь Фізичної особи-підприємця Мойсеєнко Ігоря Вікторовича 165235 грн боргу та 2478 грн 53 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване встановленням обставин щодо невиконання відповідачем зобов`язань з виконання роботи за укладеним між сторонами договором підряду.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Фізична особа-підприємець Яремич Леонід Олександрович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2021 у справі №910/3858/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються заперечення на позов, аналогічні тим, які викладено у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду, є безпідставними та необґрунтованими, а судове рішення ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ст. ст. 205, 206 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі за вибором сторін, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення.

Згідно з положеннями ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2020 Фізичною особою-підприємцем Яремич Леонідом Олександровичем виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Апгрейд систем" рахунок №17-03/20 на оплату друку книг А4 Дієтологія (тверда обкладинка) у кількості 1000 штук на суму 165.235,00 грн.

Згідно платіжного доручення №811 від 18.03.2020 з призначенням платежу «сплата за друк книг «Дієтологія» згідно рахунку № 17-03/20 від 17.03.2020» Товариством з обмеженою відповідальністю "Апгрейд систем" перераховано Фізичній особі-підприємцю Яремич Леоніду Олександровичу кошти в розмірі 165.235,00 грн.

Тобто факт виставлення рахунку на оплату виконання робіт та здійснення позивачем оплати за вказаним рахунком свідчить про укладення сторонами договору у спрощений спосіб відповідно до ст. ст. 202, 205, 207 ЦК України, який відповідає вимогам ст. ст. 180, 181 ГК України та містить ознаки договору підряду, який підпадає під правове регулювання норм статей 837-864 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Сторонами не встановлено строк виконання зобов`язання відповідача щодо друку книги «Дієтологія».

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання зобов`язання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В матеріалах справи наявна претензія ТОВ "Апгрейд систем" №1 від 31.08.2020, в якій останній вимагав передати книги «Дієтологія», оплачені згідно рахунку № 17-03/20 від 17.03.2020 або повернути раніше сплачені кошти за вказаним рахунком у сумі 165.235,00 грн.

Дана претензія надіслана відповідачу 31.08.2020 рекомендованою кореспонденцією № 232, що підтверджується накладною № 232 від 31.08.2020 та описом вкладення у цінний лист від 31.08.2020 та отримана відповідачем 04.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 232.

Отже, відповідач мав здійснити друк книг «Дієтологія» у кількості 1000 шт. у строк до 11.09.2020 включно.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Апгрейд систем" (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Мойсеєнко Ігорем Вікторовичем (новий кредитор, позивач) було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №0209-20 (далі - договір відступлення), відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору, і стає кредитором за усним договором про друк книг «Дієтологія», укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Апгрейд систем" та Фізичною особою-підприємцем Яремич Леонідом Олександровичем (далі - боржник) за платежем на підставі рахунку № 17-03/20 від 17.03.2020 без ПДВ на суму 165.235,00 грн, яка сплачена згідно з платіжним дорученням № 811 від 18.03.2020.

Згідно з п. 2 договору відступлення права вимоги (цесії) за цим договором до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до п. 3 договору відступлення права вимоги (цесії) новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього договору отримав від первісного кредитора усі наявні в первісного кредитора документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до п. 4 договору відступлення права вимоги (цесії) до нового кредитора переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків боржника.

Новий кредитор повідомлений про будь-які можливі заперечення, які може висувати проти його вимог боржник, а також про зміст листування і переговорів між первісним кредитором і боржником (п. 5 договору відступлення права вимоги (цесії)).

Згідно з п. 6 договору відступлення права вимоги (цесії) первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданого за ним договором права вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку.

В матеріалах справи наявний адресований відповідачу лист ТОВ "Апгрейд систем" від 02.09.2020, в якому останній повідомляє про відступлення права вимоги за договором про друк книг «Дієтологія» до Фізичної особи-підприємця Мойсеєнко Ігоря Вікторовича.

Дане повідомлення надіслано відповідачу 18.11.2020 рекомендованою кореспонденцією №540, що підтверджується фіскальним чеком №0320 від 18.11.2020, накладною № 540 та описом вкладення у цінний лист від 18.11.2020.

Згідно роздруківки з офіційного сайту АТ «Укрпошта» в мережі Інтернет вбачається, що відправлення за трек-кодом № 540 не вручено адресату та 03.12.2020 повернуто за зворотною адресою.

Отже, матеріалами справи підтверджуються доводи відповідача, що йому не було відомо про укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) № 0209-20 від 02.09.2020.

Разом з цим, слід відзначити, що відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання з друку книг А4 Дієтологія (тверда обкладинка) у кількості 1000 штук та передачі їх за актом приймання-передачі ані первісному кредитору, ані новому кредитору.

Згідно з частиною 2 статті 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Частиною 4 статті 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Отже, частиною другою цієї статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначеної законодавством умови, коли підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим. При цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника.

Як встановлено вище, позивач сплатив підряднику оплату (аванс) в розмірі 165.235,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 811 від 18.03.2020, однак відповідач роботи не здійснив. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

У зв`язку з цим, звернення позивача з вимогою повернути попередню оплату, яке викладено у його претензії, необхідно розцінювати як відмову позивача від договору.

Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Таким чином, у даному випадку суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення частини 4 статті 849 ЦК України в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що після відмови позивача від договору правова підстава для утримання відповідачем суми попередньої оплати відпала, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача 165.235,00 грн підлягає задоволенню.

Доводи відповідача про повернення третій особі грошових коштів, перерахованих позивачем Фізичній особі-підприємцю Яремич Леоніду Олександровичу як оплата за друк книг «Дієтологія», є необґрунтованими, оскільки платіжні доручення № Р24А251517526С51607 від 18.03.2020 на суму 50.000,00 грн, № Р24А250531312С78913 від 18.03.2020 на суму 15.000,00 грн та № Р24А252177920С63106 від 19.03.2020 на суму 82.860,00 грн, на які посилається відповідач, не є належними доказами на підтвердження перерахування відповідачем коштів Товариству з обмеженою відповідальністю "Апгрейд систем" з огляду на те, що у вищевказаних платіжних дорученнях отримувачем коштів зазначена Гречана Олександра Олександрівна, в призначенні платежу вказано - переказ особистих коштів; доказів того, що Гречана Олександра Олександрівна є працівником ТОВ "Апгрейд систем" або була уповноважена останнім на отримання від відповідача коштів суду не надано; крім того, не підтверджено, що перераховані кошти є саме коштами з повернення авансу за невиконані роботи щодо друку книг «Дієтологія».

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Здійснивши перегляд оскаржуваного рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, які входять до предмету доказування, проте, не враховано положень статей 849, 1212 ЦК України, та, як наслідок, невірно визначено правову природу заявленої до стягнення суми та невірно застосовано ст. 693 Цивільного кодексу України.

Однак зазначені порушення, допущені судом першої інстанції, не призвели до ухвалення цим судом неправильного по суті спору рішення у цій справі, що відповідно до частини першої статті 277 ГПК України є підставою для зміни мотивувальної частини щодо правильного застосування норм матеріального права з підстав викладених у цій постанові та резолютивної частини постанови в частині помилкового визначення правової природи задоволеної до стягнення суми, як "боргу", з викладених вище мотивів.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Яремич Леоніда Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2021 у справі №910/3858/21 змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а з резолютивної частини постанови виключити слово "боргу".

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи у справі №910/3858/21 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир