Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,
за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.
розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Національної служби здоров`я України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз"
про стягнення 1 284 768,16 грн.,
За участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Сторожук В.А. за ордером від 04.10.2021 року серії АІ № 1158751.
Національна служба здоров`я України (далі - позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача 1 284 768,16 грн., з яких: 282 452, 84 грн. - пеня, 1 002 315,32 грн. - штраф.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач вказує на порушення відповідачем строків виконання робіт за договором № 61 від 06.04.2020, у зв`язку з чим виникли підстави для нарахування штрафних санкцій.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.08.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
01.10.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" від 30.09.2021 року на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що проектна документація, необхідна для виконання відповідачем умов договору від 06.04.2020 року № 61 та здійснення капітального ремонту нежитлової будівлі по проспекту Степана Бандери, 19 в Оболонському районі м. Києва передається генпідряднику позивачем до цього часу (останній раз - 22.09.2021 року). Разом із тим, за умовами цього правочину, з урахуванням внесених сторонами змін до нього, у тому числі Додатковою угодою від 17.06.2021 року № 6, відповідач у період з квітня по червень 2021 року повинен був виконати роботи на загальну суму 5 541 218,13 грн. У свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" протягом означеного періоду виконало роботи загальною вартістю 4 400 392,83 грн., а в липні 2021 року - додатково на 2 072 692,38 грн., що разом становить 6 473 085,21 грн. Відтак, відповідач зазначив про відсутність правових підстав для задоволення вимог Національної служби здоров`я України, які ґрунтуються на положеннях договору від 06.04.2020 року № 61 у попередній (не діючій) редакції, а також про необґрунтованість здійснених позивачем нарахувань штрафних санкцій на підставі порушення генпідрядником строків виконання робіт за календарним графіком, зміненим сторонами в установленому порядку Додатковою угодою від 17.06.2021 року № 6. Слід зазначити, що у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що попередній (орієнтовний) розмір витрат останнього на оплату професійної правничої допомоги у даній справі складає 30 000,00 грн.
У підготовчому засіданні 05.10.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою встановлено позивачу строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву до 13.10.2021 року, встановлено відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до 28.10.2021 року, підготовче засідання відкладено на 02.11.2021 року.
01.11.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" від 28.10.2021 року на відповідь на відзив на позовну заяву (направлені до суду засобами поштового зв`язку 28.10.2021 року). У наведених запереченнях відповідач просив встановити йому додатковий строк на подання відповіді на адвокатський запит від 26.10.2021 року № 41.
Разом із тим, судове засідання у вказаній справі, призначене на 07.12.2021 року, не відбулося.
У судовому засіданні 28.12.2021 року оголошувалася перерва до 25.01.2022 року.
Рішенням господарського суду міста Києва від 25.01.2022 року в даній справі у задоволенні позову Національної служби здоров`я України відмовлено. У той же час судом призначено судове засідання для вирішення питання про витрати відповідача на правничу допомогу на 15.02.2022 року та зобов`язано останнього протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати докази понесення заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

28.01.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" від 26.01.2022 року про ухвалення додаткового рішення, в якій останнє просило суд стягнути з Національної служби здоров`я України на користь відповідача понесені ним витрати на оплату професійної правничої допомоги у даній справі у розмірі 30 000,00 грн. До цієї заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" долучено, зокрема, копію укладеного між ним та Адвокатським бюро "ТИТИКАЛО ТА ПАРТНЕРИ" договору про надання юридичних послуг від 02.03.2020 року № 02/03/20, копію додаткової угоди від 13.09.2021 року до наведеного правочину, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2022 року, копію звіту про надані послуги від 25.01.2022 року та копію платіжного доручення від 26.01.2022 року № 146 про сплату відповідачем на користь Адвокатського бюро "ТИТИКАЛО ТА ПАРТНЕРИ" грошових коштів у розмірі 30 000,00 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 15.02.2022 року підтримав вимоги заяви від 26.01.2022 року про стягнення з позивача витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги у розмірі 30 000,00 грн. та наполягав на їх задоволенні.

Позивач про дату, час та місце розгляду заяви від 26.01.2022 року був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 15.02.2022 року не забезпечив.

Розглянувши у судовому засіданні 15.02.2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" від 26.01.2022 року про ухвалення додаткового рішення, а також заслухавши пояснення представника відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, у заяві від 26.01.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" просило суд стягнути з позивача понесені ним витрати на оплату професійної правничої допомоги в справі № 910/12352/21 у розмірі 30 000,00 грн. (що відповідає розміру цих витрат, вказаному у попередньому (орієнтовному) розрахунку розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі, викладеному у відзиві на позовну заяву).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем подано, зокрема, копію укладеного між ним та Адвокатським бюро "ТИТИКАЛО ТА ПАРТНЕРИ" (далі - Бюро) договору про надання юридичних послуг від 02.03.2020 року № 02/03/20.

За умовами пунктів 1.1, 1.4, 1.5 Договору сторони домовились, що на умовах даного Договору Клієнт (відповідач) доручає Бюро, а останнє бере на себе зобов`язання про надання Клієнту щомісячно за плату (винагороду) юридичні послуги в порядку, обсязі та на умовах, визначених Договором. У разі необхідності надання додаткових послуг, не визначених в додатку № 1 або об`ємом більшим за об`єм (час), визначений в додатку № 1, сторони підписують додаткову угоду до даного Договору, де визначають предмет та вартість додаткових послуг. В абонентське юридичне обслуговування, визначене в додатку № 1 до даного Договору, не входить представництво Клієнта в судах.

Відповідно до пункту 9.1 Договору Клієнт сплачує Бюро винагороду за надані юридичні послуги в розмірі, який визначається додатком № 1 до даного Договору та додаткових угодах, які укладається між Бюро та Клієнтом на виконання цього Договору.

З матеріалів справи також вбачається, що 13.09.2021 року між Бюро та відповідачем укладено додаткову угоду до Договору, за умовами якої Бюро прийняло на себе зобов`язання надати правову допомогу/представляти інтереси Клієнта у судовій справі № 910/12352/21 в усіх судах загальної юрисдикції, правоохоронних органах та інших органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування.

Згідно з пунктом 3 цієї додаткової угоди за надання правової допомоги, а саме: представництво інтереси Клієнта у судовій справі № 910/12352/21 в суді першої інстанції (господарському суді міста Києва), Клієнт сплачує Бюро гонорар в розмірі 30 000,00 грн.

З поданого відповідачем акту приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2022 року до Договору та додаткової угоди від 13.09.2021 року вбачається, що Бюро надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз", а відповідач - прийняв відповідні юридичні послуги з представництва інтереси Клієнта у судовій справі № 910/12352/21 в господарському суді міста Києва на загальну (зафіксовану між сторонами Договору) суму 30 000,00 грн.

Одночасно відповідачем також подано суду звіт про надані послуги від 25.01.2022 року, в якому викладено детальний опис наданих Бюро послуг під час представництва інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" у судовій справі № 910/12352/21 в господарському суді міста Києва.

Слід також зазначити, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" до матеріалів справи долучено копію платіжного доручення № 146, з якого вбачається, що відповідач сплатив на користь Бюро 30 000,00 грн. в рахунок оплати правничої допомоги згідно з Договором, додатковою угодою від 13.09.2021 року до нього та актом приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2022 року.

Крім того, у матеріалах справи наявні копії ордеру від 14.09.2021 року серії АА № 1059617 та довіреності від 14.09.2021 року на надання адвокатами Бюро Титикалом Романом Сергійовичем та адвокатом Сторожук Вітою Анатоліївною правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз".

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Разом із тим, від Національної служби здоров`я України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених відповідачем у зв`язку із розглядом справи № 910/12352/21, в порядку частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України не надходило.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, позивачем надано не було.

Відтак, позивачем не доведено суду належними та допустимим доказами тих обставин, які свідчать про необґрунтованість заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката чи про наявність підстав для зменшення розміру таких адвокатських витрат, та які безпосередньо вказані у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи).

Згідно з частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в задоволенні позову інші судові витрати покладаються на позивача.

З огляду на те, що позивачем не доведено суду належними та допустимим доказами тих обставин, які свідчать про необґрунтованість заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката чи про наявність підстав для зменшення розміру таких адвокатських витрат, зважаючи на те, що фактично понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн. є підтвердженими, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог Національної служби здоров`я України рішенням господарського суду міста Києва від 25.01.2022 року в справі № 910/12352/21, суд дійшов висновку про те, що обов`язок з відшкодування заявлених відповідачем витрат у розмірі 30 000,00 грн. покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" від 26.01.2022 року задовольнити.

2. Стягнути з Національної служби здоров`я України (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Саті-Нова Союз" (01010, місто Київ, вулиця Івана Мазепи, будинок 3, офіс 174; ) 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 17.02.2022 року

Суддя В.С. Ломака