номер провадження справи 5/104/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.02.2022 Справа № 908/2017/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., розглянувши заяву від 29.01.2022 № 16/1 представника ФОП Албанського О.Б. Кресюна В.А. про відвід судді Проскурякова К.В у справі № 908/2017/21

За позовом: Фізичної особи-підприємця Албанського Олега Богдановича (юридична адреса: 66300, Одеська область, м. Подільськ, пр. Перемоги, 32/100 : адреса для листування: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ СВІТАНОК" (юридична адреса: 72319 Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, буд. 48 кв. 158; адреса для листування: 72316 Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Індустріальна, буд. 20 )

про визнання договору дійсним, стягнення 359 883,75 грн.

Без участі уповноважених представників сторін

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулася Фізична особа-підприємець Албанський Олег Богданович з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ СВІТАНОК" про визнання договору про надання послуг TD-P 11/07 від 11.07.2018 р., укладеного між ФОП Албанським О.Б. та ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ СВІТАНОК" дійсним та стягнення з відповідача коштів у сумі 115 500,00 грн., неустойки у розмірі 162 855,00 грн., упущеної вигоди на суму 72 000,00 грн. та 3% річних у розмірі 9 528,75 грн., а всього у сумі 359 883,75 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.09.2021 у справі №908/2017/21 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України позовну заяву фізичної особи-підприємця Албанського Олега Богдановича № 74/2 від 06.07.2021 р. (вх. № 2160/08-07/21 від 12.07.2021 р.) залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець Албанський Олег Богданович, в якій просить ухвалу суду від 22.09.2021 скасувати та направити справу для подальшого розгляду до господарського суду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2021 у справі №908/2017/21 апеляційну скаргу ФОП Албанського О.Б. задоволено, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.09.2021 у справі №908/2017/21 скасовано та справу передано на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.01.2022, вказану справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 20.01.2022р. суддею Проскуряковим К.В. матеріали справи №908/2017/21 прийнято до свого провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на 16.02.2022 об 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнати обов`язковою.

03.02.2022р. до Господарського суду Запорізької області надійшла заява від 29.01.2022 за № 16/1 від представника ФОП Албанського О.Б. Кресюна В.А. про відвід судді Проскурякова К.В у справі № 908/2017/21 з наступних підстав.

Суддя Проскуряков К.В. 20.01.2022 р., знаючи про те, що він не законно залишив позовну заяву ФОП «Албанський О.Б.» без розгляду, що підтверджено Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2021 р., не заявляючи собі самовідводу, 20.01.2022р. прийняв справу до свого провадження та відкривши провадження у справі, взагалі не розглянув клопотання додані до Позовної заяви за № 74/2 від 06.07.2021 р. про розгляд справи в режимі відео конференції; витребування доказів по справі; призначив справу до розгляду, визнавши явку сторін до суду обов`язковою.

Суддя Проскуряков К.В. знав та повинен був знати про правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19; у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.08.2020 у справі № 904/4890/19, від 19.08.2020 у справі № 910/14715/17, від 29.07.2020 у справі № 903/630/18, від у справі № 910/15330/19, але все ж навмисне виніс Ухвалу суду від 22.09.2021р. про залишення Позовної заяви ФОП «Албанського О.Б.» без розгляду.

Задовольнивши заяву адвоката Кресюна В.А. про розгляд справи в режимі відеоконференції на 22.09.2021 р. суддя Проскуряков К.В. не забезпечив та не організував проведення засідання в режимі відеоконференції з кабінетом адвоката Кресюна В.А., який до 18 години перебував в кабінеті та ждав з`єднання. Секретар судового засідання не вийшла на зв`язок з кабінетом адвоката Кресюна В.А. та не повідомила у можливий спосіб про те, що в судових засіданнях господарського суду Запорізької області 22.09.2021 р. мали місце технічні збої у роботі суду, про що йому було повідомлено представником суду, бо спілкування у суді з секретарями та помічниками судів можливе лише через речника суду.

22.09.2021 р. суддя Проскуряков К.В., навмисно виносячи Ухвали суду про залишення позову без розгляду, діяв лише в інтересах ТОВ «ТД СВІТАНОК» бо знав, що Позовна заява, через те що раніше розглядалася в порядку ЦПК України, подана до суду незадовго до закінчення строку для подачі Заяви до суду, а можливе нове звернення до суду з аналогічним позовом стало б не можливим, через сплив строків давності, а тому діяв лише в інтересах ТОВ «ТД СВІТАНОК» для того, щоб затягнути на максимально можливий термін розгляд справи по суті та винесення законного рішення по даній справі.

Автоматизований розподіл господарської справи №908/2017/21 був проведений з грубим порушенням чинного Законодавства України, бо автоматизованим розподілом справи господарського суду Запорізької області з 21 суддів, 20 суддів, дивним чином були виключені з розподілу, а був залишений лише суддя Проскуряков К.В., якому і було розподілену дану справу.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.02.2022 заяву про відвід відповідно до ч. 13 ст. 32, ч. 2 ст. 39 ГПК України передано на розгляд судді Проскурякову К.В.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до приписів ст. 39 ГПК України:

1. Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

2. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

3. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

7. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

8. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

9. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

10. Питання про відвід секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача вирішується складом суду, що розглядає справу. Суд, який розглядає заяву про відвід, заслуховує особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає надати пояснення, а також думку учасників справи. Неявка особи, якій заявлено відвід, у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

11. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що питання про відвід судді вирішується невідкладно та відсутність обов`язку суду вирішувати питання про відвід судді у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, а також у зв`язку з перебуванням судді Проскурякова К.В. на лікарняному, суд вважає за необхідне розглянути питання про відвід судді без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи, невідкладно 11.02.2022р.

Розглянувши заяву представника ФОП Албанського О.Б. Кресюна В.А. від 29.01.2022 № 16/1 про відвід судді Проскурякова К.В у справі № 908/2017/21, суд вважає її необґрунтованою, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 03 травня 2007 року встановлено, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Частиною 3 ст. 38 ГПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. 4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заява позивача про відвід судді Проскурякова К.В. обґрунтовується незгодою представника позивача з процесуальними діями судді як під час первинного розгляду справи (незабезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції та залишення позову без розгляду), а також під час прийняття справи для продовження її розгляду (порушення автоматизованого розподілу, не заявлення суддею самовідводу у зв`язку зі скасуванням ухвали від 22.09.2021р. у цій справі про залишення позову без розгляду та не задоволення клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції та витребування доказів). При цьому заявник посилається на вимоги п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1ст. 35 ГПК України.

Проте, обставини для відводу, вказані у п.п. 1-5 ч.1 ст. 35 ГПК України, ст. 36 цього кодексу, судом не встановлені. Його доводи є надуманими, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, та такими, що суперечать п. 4 ст. 35 ГПК України.

Щодо тверджень заявника відносно порушення порядку автоматизованого розподілу справи № 908/2017/21 суд враховує положення ч. 1 ст. 36 ГПК України, яка передбачає, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Отже, вказана процесуальна норма передбачає неможливість участі судді в розгляді тієї самої справи судом першої інстанції після скасування ухвали про закриття провадження в справі і не містить такої заборони щодо ухвали про залишення позову без розгляду.

Крім цього, відповідно до п. 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 зі змінами, судові справи, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанції після скасування ухвал, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття або припинення провадження), а також ухвал, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи, передаються раніше визначеному у судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) ухвалу яких скасовано чи у провадженні яких перебуває справа.

Аналогічні положення викладені й в підпункті 9.1. Розділу 9 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Запорізької області, затверджених рішенням зборів суддів Господарського суду Запорізької області №2 від 02.12.2022.

З урахуванням положень зазначених нормативних актів, положень ч.13 ст. 32 ГПК України згідно з якими справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегію суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, відсутності передбачених ст. 36 ГПК України підстав, що вказували б на недопустимість повторної участі судді у розгляді справи, справу №908/2017/21 після повернення до Господарського суду Запорізької області з Центрального апеляційного господарського суду, на підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 17.01.2022, передано для подальшого розгляду раніше визначеному в судовій справі головуючому судді Проскурякову К.В.

Таким чином, при поверненні матеріалів справи з судів апеляційної чи касаційної інстанції (крім випадків скасування ухвал про закриття провадження по справі), справа в результаті автоматизованого розподілу на підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду, передається в провадження судді ухвалу якого скасовано, що й відбулось в даному випадку. При цьому вибір судді з усіх суддів суду, які на дату розподілу беруть участь в автоматизованому розподілі справ з вище вказаних підстав не здійснюється.

Вказане підтверджується доповідною запискою керівника апарату Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022р.

Отже, з викладених підстав у зв`язку із здійсненням автоматичного розподілу справи № 908/2017/21 були відсутні підстави для самовідводу судді Проскурякова К.В. при прийнятті справи до розгляду ухвалою від 20.01.2022р.

Оцінюючи доводи заявника суд враховує, що незалежність судів є прерогативою чи привілеєм, що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя (Висновок № 1 (2001) КРЄС про стандарти незалежності судових органів та незмінюваності суддів).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути видно, що воно чиниться (рішення у справах «Білуха проти України», пункт 53, «Де Куббер проти Бельгії», пункт 26).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у рішеннях у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Додатково і на доповнення до цього ставлення судді до справи має важливе, проте не вирішальне значення. Вирішальною є можливість об`єктивного підтвердження таких фактів (наприклад, рішення у справі ЄСПЛ «Ferrantelli and Sanyangelo v. Italy», постанова від 7 серпня 1996 року, збірник 1996-ІІІ, с. 951-52, параграф 58, та рішення у справі «Wettstein v. Switzerland», № 33958/96, параграф 44).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23).

На думку Європейського суду з прав людини, судді у своїй професійній діяльності мають бути вільними від особистих симпатій, уподобань, схильностей. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які свідчили б про протилежне (суб`єктивна безсторонність). Суду також належить бути безстороннім об`єктивно, тобто мати достатньо гарантій, що виключають будь-які сумніви стосовно нього. Цей аспект висуває додаткові обмеження для суддів щодо їхньої участі в політичному житті держави або будь-якій іншій діяльності, оскільки це може викликати підозру в їхній особистій заінтересованості під час вирішення справ. Суддя не буде об`єктивно безстороннім у випадку його залежності від чогось або когось.

Закон не покладає на суддю обов`язку переконувати у своїй неупередженості. Суддя (суд) своєю процесуальною та позапроцесуальною поведінкою має таку неупередженість та безсторонність транслювати, демонструючи презумпцію неупередженості судді. Якщо у судді існують реальні факти для самовідводу, які впливатимуть на його безсторонність, суддя має вказати про це у поданій заяві (процесуальному рішенні).

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Саме така позиція відображена у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

У рішенні у справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VIII, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у людей.

Як зазначено у коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, відчуття упередженості - це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Разом з тим ч. 4 ст. 35 ГПК України прямо вказує на те, що рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Отже, в розумінні цієї норми не належить до обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, та обставина, що суддя вже вирішував спори між тими самими учасниками та висловив певну правову позицію в іншій справі.

Крім цього, як зазначено у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року, професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Доказів, які б свідчили про упередженість або необ`єктивність судді Проскурякова К.В., його заінтересованості у результаті розгляду справи № 908/2017/21 до заяви не надано.

Питання проведення судових засідань в режимі відеоконференції та витребування доказів судом буде вирішено в межах підготовчого засідання в порядку ст.ст. 81, 182, 197 ГПК України.

На підставі викладеного, суд вважає заяву представника ФОП Албанського О.Б. Кресюна В.А. від 29.01.2022 № 16/1 про відвід судді Проскурякова К.В у справі № 908/2017/21 необґрунтованою.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 39 ГПК України, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про відвід надійшла до суду більше ніж за три робочі дні до наступного засідання, суд вважає за необхідне передати заяву представника ФОП Албанського О.Б. Кресюна В.А. від 29.01.2022 № 16/1 про відвід судді Проскурякова К.В у справі № 908/2017/21 на автоматизований розподіл справи між суддями з метою вирішення питання про відвід в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 32, 35, 36, 38, 39, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати заяву представника ФОП Албанського О.Б. Кресюна В.А. від 29.01.2022 № 16/1 про відвід судді Проскурякова К.В у справі № 908/2017/21 необґрунтованою.

2. Передати матеріали справи № 908/2017/21 на автоматизований розподіл, для визначення судді, який вирішуватиме питання про відвід, у порядку, встановленому ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 11.02.2022р. та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя К.В. Проскуряков