ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про розірвання договору та визнання права власності
Маріупольська міська рада Донецької області, м.Маріуполь звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстрой-комп», м.Маріуполь про розірвання договору купівлі-продажу №915, який укладено 23.10.2006р. між Маріупольською міською радою Донецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрстрой-комп», та визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва школу №27, який розташований за адресою: м.Маріуполь, вул.Урицького (на даний час Пилипа Орлика), 103, за Маріупольською міською радою Донецької області.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу №915, який укладено 23.10.2006р. між Маріупольською міською радою Донецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрстрой-комп», в частині виконання зобов`язання щодо завершення будівництва об`єкта нерухомості в обумовлений угодою строк, оформлення правовстановлюючої документації на земельну ділянку, а також утримання у належному порядку прилеглої території і зовнішнього вигляду приміщення, що, за твердженням заявника позову, свідчить про наявність підстав для розірвання відповідного правочину та визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва за міською радою.
Як свідчать матеріали справи ухвала суду від 17.01.2022р. була скерована на адресу Маріупольської міської ради Донецької області та доставлена заявнику позову 25.01.2022р.
Відтак, недоліки поданого позову мали бути усунені Маріупольською міською радою Донецької області до 31.01.2022р. включно.
Вказана заява скерована позивачем на адресу суду 31.01.2022р., про що свідчить відбиток штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті заявника. Тобто, з дотримання встановленого ухвалою суду від 17.01.2022р. строку.
Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
В силу норм ч.1 ст.6, ст.9 вказаного нормативно-правового акту судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.
На виконання обов`язку, встановленого ст.9 Закону України «Про судовий збір», на підставі відомостей, які наявні в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», господарський суд перевірив зарахування судового збору, який начебто сплачений згідно з платіжним дорученням №48 від 28.01.2022р., до спеціального фонду Державного бюджету України.
За наслідками перевірки вказані відомості не підтвердились.
Одночасно, за приписами п.3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою №22 від 21.01.2004р. Правління Національного банку України, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.
Згідно з додатком 9 зазначеної Інструкції (в редакції постанови №127 від 06.11.2019р. Про затвердження змін до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті) для заповнення реквізиту №41 платіжного доручення ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб (відповідальної особи), які (яка) уповноважені (уповноважена) розпоряджатися рахунком, для - реквізиту №51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словом, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.
При цьому, у приєднаному до заяви №1860/2022 від 31.01.2022р. платіжному дорученні №48 від 28.01.2022р. відсутні підписи відповідальних осіб платника та банку (як реквізити документа), тобто, платіжне доручення не заповнено у відповідності до вимог вищезазначеної Інструкції, не є ні оригіналом документа ні його копією.
Згідно з ч.1 ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Зважаючи на те, що такий документ надійшов до суду з порушенням встановленого ухвалою від 17.01.2022р. строку, у суду відсутні підстави для його врахування в якості доказу сплати судового збору на виконання вимог ухвали суду від 17.01.2022р.
Одночасно, дослідивши представлену Маріупольською міською радою Донецької області до заяви №1860/2022 від 31.01.2022р. копію акта передачі майна від 24.11.2006р., суд зазначає про наступне.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ч.1 ст.76, ст.78 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
За змістом ч.8 ст.42 вказаного кодексу, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Приписами п.5.26 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2020) передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.
Згідно з висновком щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17, неналежним чином засвідчені документи є недопустимими доказами у справі.
Проте, всупереч наведеному, копія акту передачі майна від 24.11.2006р. не містить дати її засвідчення представником заявника позову.
Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що Маріупольською міською радою Донецької області не усунуто у встановлений строк та належним чином недоліки поданої позовної заяви.
В силу норм ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
За приписом ч.6 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Згідно з ч.7 ст.174 Господарського процесуального кодексу України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви Маріупольської міської ради Донецької області та доданих до неї документів заявнику.
Оскільки платіжне доручення №103 від 02.02.2021р. Маріупольської міської ради Донецької області надійшло лише на електронну адресу суду і засобами поштового зв`язку не надсилалось, приписи ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України щодо його фізичного повернення заявнику не можуть бути виконані судом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Повернути позовну заяву Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстрой-комп», м.Маріуполь про розірвання договору купівлі-продажу №915, який укладено 23.10.2006р. між Маріупольською міською радою Донецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрстрой-комп», та визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва школу №27, який розташований за адресою: м.Маріуполь, вул.Урицького (на даний час Пилипа Орлика), 103, за Маріупольською міською радою Донецької області, заявнику без розгляду.
Роз`яснити Маріупольській міській раді Донецької області, що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку.
Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку ст.ст.255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (тільки заявнику): позовна заява №19014/2021 від 24.12.2021р. з додатками та конверт, заява №1860/2022 від 31.01.2022р. з додатками та конверт.

Суддя Ю.О.Паляниця