ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.02.2022 Справа №905/2364/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Лукашенко В.Є.,

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (вул. Левченка, буд. 1, Маріуполь, Донецька область, 87504, )

про стягнення 37 095,52 грн.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про стягнення 37 095,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на затримку вагонів на станції Маріуполь-сортувальний Донецької залізниці, у зв`язку з чим нараховує додаткові збори і плати.

Ухвалою від 20.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

13.01.2022 через канцелярію суду надійшов відзив на позов з додатками № 09/180 від 10.01.2022 представника відповідача, в якому останній просить суд у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча додаткових зборів і оплат у сумі 37 095,52 грн. відмовити в повному обсязі з посиланням на те, що позивачем завищено термін зберігання вантажу на одну добу.

У відповіді на відзив позивач з викладеними у відзиві запереченнями відповідача не погоджується, оскільки вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогами Статуту залізниць України, Правилам перевезення вантажів та умовам укладеного між сторонами Договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії № 1/28 від 28.02.2017. Позивач зазначає, що термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці з моменту затримки.

Ухвалою господарського суду від 18.01.2022 відкладено розгляд справи на 10.02.2022 об 11:50 год.

У судове засідання 10.02.2022 представники позивача та відповідача не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Положеннями ст. 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи у повному обсязі, дослідивши та надавши оцінку кожному доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив наступне.

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця, яке змінило найменування на Акціонерне товариство Українська залізниця (Залізниця, позивач) та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (Власник колії, відповідач) укладений договір (з додатковими угодами до нього від 22.05.2018, від 17.07.2018, від 19.11.2019, від 29.10.2020) № 1/28 (далі Договір) про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний та станції Асланове регіональної філії Донецька залізниця (у редакції додаткової угоди від 17.07.2018).

Строк дії договору про експлуатацію колії - до 31.12.2021 включно (п. 19 Договору в редакції додаткової угоди від 29.10.2020).

Заявою від 30.06.2020 ПрАТ ММК ім. Ілліча приєдналося до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 00191129/2020-0001.

Відповідно до п. 1 Договору (у редакції Додаткової угоди від 17.07.2018), згідно зі Статутом залізниць України, правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору, експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, до станції Сартана ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний стрілкою № 4 залізниці до колії насуву на непарну гірку власника колії; стрілкою № 18 залізниці до колії розпуску на парну гірку залізниці; стрілкою № 103 залізниці до колії № 30 станції Маріуполь-Сортувальний залізниці і стрілкою №2 до парної горловини парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.

Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці (п. 5 Договору).

У п. 3 Договору зазначено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь - Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Відповідно до п. 5 Договору (в редакції Додаткової угоди від 17.07.2018), придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна встановлюється робітниками Залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф.ВУ-15.

Згідно з абз. 2 п. 6 Договору (в редакції Додаткової угоди від 17.07.2018) вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

За умовами п. 14 Договору Власник колії сплачує Залізниці плату, зокрема, за:

б) користування вагонами (контейнерами), згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва № 1;

в) інші збори і плати згідно з Статутом залізниць, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва № 1. Збори і плати вносяться залізниці згідно діючому законодавству.

Господарський суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) вбачається, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір перевезення (ст. 908 ЦК України). Загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Водночас, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, правилами, що видаються відповідно до них (ч. 2 ст. 908 ЦК України).

Положеннями ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, п. 8 Закону України Про залізничний транспорт визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 затверджений Статут залізниць України (далі Статут залізниць), який згідно зі ст. 2 визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у, тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Положеннями ст. 71 Статуту залізниць встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Тобто, враховуючи вищевикладене, правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом на підставі договорів про надання послуг перевезення, укладених із суб`єктами господарювання - замовниками, регулюються в порядку, визначеному Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншим галузевим законодавством, що застосовується під час надання залізницею послуг з перевезення.

14.06.2021 о 03:50 год. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці зі станції формування - Волноваха Донецької залізниці прибув потяг №3141 у складі якого знаходилось 50 вагонів з яких: 2 вагона одержувач контрагент під`їздної колії та 48 вагонів (4 вагони «брухт чорних металів», 5 вагонів «окатиші залізорудні», 21 вагон «вугілля», 1 порожній власний вагон, 3 вагона «кокс», 3 платформи з контейнерами 1 вагон «пісок», 3 вагона «вироби кислото упорні»). 7 вагонів прибули раніше основного документа та не віднесені на відповідальність.

Факт подачі позивачем 38 спірних вагонів потягу №3141 на 4-ту колію станції Маріуполь-Сортувальний та прийняття їх відповідачем не заперечується і підтверджений пам`ятками форми ГУ-45 №1807 про подавання вагонів, відповідно до якого передача 38 вагонів відбулась без зауважень щодо їх технічного стану.

Згідно з вказаною пам`яткою час передачі 38 спірних вагонів Залізницею та їх прийняття відповідачем 14.06.2021 о 06:45 год. 3 вагони були передані на відповідальність одержувача 14.06.2021 о 06:50 год. (згідно з актом №1-80 від 16.06.2021 про затримку вагонів).

Враховуючи умови п. 6 Договору (в редакції Додаткової угоди від 17.07.2018) відповідач повинен був забрати спірні вагони з колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій. Оскільки згідно з пам`яткою про подавання вагонів приймально-здавальні операції були здійснені 14.06.2021 о 06:45 год. та о 06:50 год., то комбінат повинен був забрати спірні вагони не пізніше 14.06.2021 о 10:45 год. та 14.06.2021 о 10:50 год. відповідно.

Стаття 129 Статуту залізниць України встановлює, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002.

Виходячи з положень п. 3 Правил складання актів, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акту. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акту, але не менше як двома особами.

У матеріалах справи містяться складені позивачем акт загальної форми ГУ-23 №6-695 від 29.06.2021 та акт про затримку вагонів ГУ-23а №1-80 від 16.06.2021, підписаний представником відповідача їх зауваженням «вини одержувача в зазначених обставинах немає».

Згідно з актом про затримку вагонів форми ГУ-23-а №1-80 від 16.06.2021, який фіксує факт простою, потяг у кількості 41 вагону прибраний з 4-ї колії парка прибуття станції Маріуполь 16.06.2021 о 14:25 год.

У зв`язку з викладеними обставинами, відповідно до розрахунку суми платежеві, який надається позивачем, відповідачу були нараховані додаткові збори та плати:

- плата за користування вагонами у розмірі 20 202,00 грн.;

- збір за зберігання вантажу у розмірі 72 798,00 грн.;

- збір за охорону вантажу у розмірі 9 751,00 грн.

Відповідно до абз. 3 п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажі, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Збір за зберігання та охорону вантажу, які є предметом спору, нараховані позивачем відповідно до накопичувальної картки №28081198 від 28.08.2021 в загальному розмірі 30 912,82 грн. (без ПДВ), яка пред`явлена позивачем для підписання і оплати. Представник відповідача накопичувальну картку підписав із зауваженнями щодо відхилення вказаних нарахувань через їх розгляд у претензійному порядку.

Претензія позивача № МДонФілія-2007/2894 від 22.07.2021 була частково задоволена в сумі 65 655, 48 грн. повністю сплачена плата за користування вагонами, частково збір за зберігання та охорону вантажу, відхилена у розмірі 37 095,52 грн. (з ПДВ): 36 399,02 грн. збір за зберігання вантажу, 696,50 грн. збір за охорону вантажу.

У зв`язку з викладеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача 36 399,02 грн. збору за зберігання вантажу, 696,50 грн. збору за охорону вантажу. Підставою виникнення спору між сторонами стала часткова несплата відповідачем додаткових зборів та плат.

Щодо вимог про стягнення збору за зберігання вантажу господарський суд зазначає наступне.

Позивачем при обчисленні строку безоплатного зберігання вантажу, з посиланням на п. 8 Правил зберігання вантажів, відповідно до якого термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці з моменту затримки, здійснено нарахування збору за зберігання вантажу шляхом віднімання від загального часу перебування вагонів на коліях (з моменту затримки) 24-х пільгових годин, а саме:

- зберігання вантажу у 41-му вагонах (прибрані з колії 16.06.2021 о 14:25 год.): 52:00 год. (час затримки) - 24 год. (доба безоплатного зберігання) = 28 год. (неповна доба зберігання вантажів округляється до повної доби згідно з п. 2.1 гл. 3 Тарифного керівництва № 1) = 2 доби.

Відповідач не погоджувався з позивачем та стверджував, що нарахування збору за зберігання вантажу повинно здійснюватися відповідно до ст. 46 Статуту залізниць, з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. Так, безоплатна доба, за міркуваннями відповідача, почалася з 24 год.00 хв. 14.06.2021 і закінчилась о 24 год. 00 хв. годині 15.06.2021. Отже, починаючи з 00 год. 00 хв. 16.02.2021 повинен нараховуватись збір за зберігання вантажу. Виходячи з викладеного, відповідач наголошував, що термін зберігання становить 1 добу, а не 2 доби, як то розраховує позивач, тому в частині сплати збору за зберігання вантажу за додаткову 1-ну добу відхиляється як неправомірно нарахований.

Відповідно до п. 46 Статуту залізниць на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до п. 2.1 глави 2 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 грн. за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тонн. Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Мінтранспорту України № 644 від 21.11.2000.

Згідно з пп. 4, 5 вищезазначених Правил термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені п. 46 Статуту залізниць, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо) (п.8 Правил зберігання вантажів).

Також в цьому пункті визначено порядок обчислення терміну безоплатного зберігання, фактично, в залежності від такого місця або наступних обставин:

- на станції призначення - з 24-ої години дати вивантаження вантажів або з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження;

- при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу;

- при затримці - з моменту затримки.

Згідно з абз. 2 п. 9 Правил зберігання вантажів факти затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Виходячи з п. 8, 9 Правил зберігання вантажів, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від одержувача (відправника), складається акт загальної форми (форми ГУ-23, який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі). В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства (п.3 Правил складання актів).

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства, належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком №6 до Правил користування.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що затримка вагонів на станції відбулася у зв`язку з несвоєчасним забиранням відповідачем вантажу. Факт затримки вагонів у встановленому порядку зафіксовано актом про затримку вагонів та актом загальної форми, відповідно до якого за затримку вагонів на коліях станції нараховані, зокрема, збір за зберігання вантажів.

Господарський суд зазначає, що відповідач не спростував відомості, зазначені в акті про затримку вагонів №1-80 від 16.06.2021. Відсутність вини відповідача у затримці вагонів останнім належними та допустимими доказами доведено не було.

Господарський суд зазначає, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Проте, у цьому випадку не мало місця вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці та подача вагонів під вивантаження засобами одержувача, а наявна затримка вантажу через його не вивезення зі станції одержувачем власними засобами, відповідно до умов договору після оформлення передавальних операцій та підписання сторонами пам`яток про подавання вагонів. Саме цей факт став підставою для затримки вантажу, який фактично було передано одержувачу, і який знаходився на коліях станції Маріуполь-сортувальний.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 09.02.2022 у справі №905/1036/21 Верховний Суд зауважив, що існує сформована практика суду касаційної інстанції стосовно застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах щодо застосування п. 46 Статуту залізниць України та п. 8 Правил зберігання вантажів.

У постанові Верховного Суду від 18.10.2021 у справі №905/175/21 в аналогічних правовідносинах було викладено висновок щодо порядку обчислення безоплатного зберігання вантажу, у випадку затримки вагонів на станції призначення та щодо застосування ст. 46 Статуту залізниць України та п. 8 Правил зберігання вантажів.

Верховний Суд у зазначеній постанові дійшов таких висновків:

- всі вантажі, які прибувають на станцію призначення, зберігаються безкоштовно протягом доби, проте порядок обчислення початку безкоштовного строку залежить виключно від причин несвоєчасного вивантаження вантажу;

- у випадку затримки вантажу термін безкоштовного зберігання варто обчислювати після спливу 4-х годин, передбачених умовами договору для забирання вагонів;

- безкоштовну добу зберігання вантажу у випадку доведеності позивачем затримки вагонів необхідно розраховувати наступним чином: до часу прибуття потягу сумується час для розвантажувально передавальних операцій та 4-х годинний термін для забирання вагонів, і лише після спливу вказаного часу починається відлік безоплатної доби зберігання вантажу.

Зазначений висновок враховано Верховним Судом при розгляді справ № 905/107/21, № 905/179/21, №905/1036/21.

Перевіривши розрахунок позивача, господарським судом встановлено, що він є арифметично правильним та враховуючи часткову сплату відповідачем суми збору за зберігання ватажу у розмірі 36 398,98 грн., задоволенню підлягає вимога про стягнення збору за зберігання ватажу у заявленому розмірі 36 399,02 грн.

Щодо вимог про стягнення збору за охорону вантажу господарський суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України Про залізничний транспорт охорона вантажів і об`єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ Укрзалізниця.

Відповідно до вимог п. 31.5 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4.

Плата за охорону вантажу, який затримано на станціях з причин, не залежних від залізниці, нараховується кожному відправнику (одержувачу, експедитору) окремо. Плата за ставками, установленими для групи вагонів (контейнерів) або для прямих маршрутів, нараховується у разі затримки декількох вагонів (контейнерів), що були пред`явлені до перевезення одним відправником за одним напрямком перевезення від станції відправлення до станції призначення і оформлені одним перевізним документом.

Із наведеної норми вбачається, що плата за охорону справляється не за сам факт перевезення вантажу, визначеного наказом Міністерства транспорту України №18 від 20.01.1997, а за фактично надані послуги охорони та супроводження вантажів силами відомчої воєнізованої охорони.

Згідно з п. 2 Наказу Міністерства оборони України № 18 від 20.01.1997 Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України вантажі, зазначені в Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, перевозяться в супроводі та під охороною відомчої воєнізованої охорони ПАТ Укрзалізниця або в супроводі провідників відправника.

Матеріалами справи не спростовано, що вантаж, адресований ПрАТ ММК ім. Ілліча, який знаходився у спірномих вагонах, на який позивач нарахував збір за охорону вантажу, включено до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України № 18 від 20.01.1997, зареєстрованого в Мін`юсті України № 36/1840 від 20.02.1997, у редакції наказу Міністерства інфраструктури України № 363 від 27.06.2012, зареєстрованого в Мін`юсті України № 1171/21483 від 12.07.2012, за кодами тарифної групи 214, зазначений Перелік затверджений профільним міністерством на виконання постанови Кабінету Міністрів України Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом № 106 від 22.02.1994.

Тобто, відповідачем не тільки не спростовується, а визнається той факт (враховуючи часткову сплату відповідачем збору за охорону вантажу), що 2 вагони з вантажем підлягали охороні, жодних доказів в розумінні приписі ст.ст. 77-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження ненадання/неналежного надання залізницею послуг охорони спірного вантажу у вагонах суду не надано.

Відповідно до таблиці 4 тариф грн/ваг-год залежить від кількості вагонів, що охороняються при затримці вантажів і за охорону вагонів у кількості від 1 до 5 включно встановлений у розмірі 24,00 грн. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

З викладеного слідує, що нарахування плати за охорону вагонів (вантажу) пов`язано з настанням факту затримки вантажу, що охороняється, та здійснюється безпосередньо за час такої затримки, який зазначається в акті загальної форми з моменту її виникнення та до закінчення.

Дослідивши акт загальної форми ГУ-26 №6-695, господарський суд встановив, що термін затримки стрілка склав з 06:45 год. 14.06.2021 по 14:25 год. 16.06.2021 55 годин 40 хвилин, що враховується як повна година 56 години.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок збору за охорону вантажу у розмірі 9 751,00 грн. (з ПДВ) із розрахунку 24 (тариф) х 2 (кількість вагонів) х 56 (кількість годин затримки) х 3,023 (діючий коефіцієнт), та встановлено, що вказаний розрахунок здійснено арифметично правильно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому з урахуванням часткової сплати відповідачем збору за охорону вантажу в сумі 9 054,50 грн. (з ПДВ), про що зазначено позивачем, заявлені вимоги позивача про стягнення збору за охорону вантажу в сумі 696,50 грн. (з ПДВ) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, надавши відповідну правову оцінку всім доказам на які посилається позивач, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про стягнення додаткових зборів і плат у розмірі 37 095,52 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 77, 79, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про додаткових зборів і плат у розмірі 37 095,52 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця (Тверська), будинок 5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця (Тверська), будинок 5; ) збір за зберігання вантажу в сумі 36 399,02 грн., збір за охорону вантажу в сумі 696,50 грн. та судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 10.02.2022 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.02.2022.

Згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи у порядку та строки передбаченими ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач: Акціонерне товариство Українська залізниця (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця (Тверська), будинок 5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця ( 84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; ).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ).

Суддя О.М. Сковородіна