ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4128/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ
до Фермерське господарства "Колос", Харківська область, Ізюмський район, с.Топольське
про стягнення коштів 7 253,77 грн.
за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Білоголовська Л.А.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Колос" про стягнення заборгованості 7 253,77 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачу були надані залізничні послуги з технічного обслуговування вагону на суму 7 253,77 грн., які останнім так і не були оплачені.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.10.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 922/4128/21, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. №26613 від 11.11.2021), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.В обгрунтування вимог викладених у відзиві, відповідач, зокрема, зазначає про те, що від позивача не надходила пропозиція про укладання договору та не було здійснено жодної дії, яка б засвідчувала наявності між сторонами договірних зобов`язань; сторони не підписували акти приймання-передачі вагону в ремонт та з ремонту, не узгоджувалась вартість ремонтних робіт, на проведення оплати яких наполягає позивач.

07.12.2021 від позивача до суду надійшли письмові пояснення (вх.№7550), в яких не погоджується з доводами відповідача, викладених останнім у відзиві на позовну заяву. Наголошує на тому, що укладення письмового договору у спрощеній формі підтверджується направленням відповідачем позивачу гарантійного листа №30/08-1 від 30.08.2019, та прийняття її позивачем шляхом виконання робіт з ремонту вагону №958200015. При цьому, виконання позивачем робіт з технічного обслуговування/ремонту з відчепленням вагону №958200015 підтверджується Актом №793/396 від 30.09.2019, повідомленням №257 від 05.09.2019, дефектною відомістю форми ВУ-22 на ТОВ-2 ремонт вантажного вагону №958200015.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.12.2021 розгляд справи № 922/4128/21 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.Призначено підготовче судове засідання на "19" січня 2022 р. о 12:30 год.

Протокольною ухвалою від 19.01.2022р. на підставі п.3 ч.2 ст.185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.02.2022 о 10:30.

Представник відповідача у судове засідання 02.02.2022 не з`явився, електронною поштою надав клопотання (вх.№784 від 02.02.2022) про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю прибуття на слухання справи.

Розглянувши відповідне клопотання, суд виходить з наступного.

Приписами статті 194 ГПК України унормовано, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.195 ГПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2ст. 216 ГПК України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до ч. 2ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, з`являтися у судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно з ч. 1ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Обставини, на які посилається представник відповідача, як на підставу відкладення розгляду справи, не визнаються судом поважними та господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участі в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника.

Як визначив Європейський Суд з прав людини у справі "Ноймайстер проти Австрії" (1968 рік) кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості та жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленій у рішенні "Каракуця проти України", заявник повинен виявляти належну зацікавленість у розгляді справи.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу УкраїнитаЗакону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Представник позивача до власного клопотання, всупереч вимог ст. ст.73-74,76-77 ГПК України не надав суду належних та допустимих доказів неможливості прибуття на дане судове засідання . При цьому, суд також наголошує на обмеженість розгляду цієї справи по суті строками, які встановлені ст.195 ГПК України.

Таким чином, суд вважає, що клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи є таким, що не підлягає задоволенню.

Присутній у судовому засіданні 02.02.2022 представник відповідача проти задоволення позову заперечував у повному обсязі з підстав, зазначених ним у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

26.08.2019 згідно з повідомленням №730 на ремонт/технічне обслуговування вагона №958200015 (форми ВУ-23М) вказаний вагон прибув до виробничого підрозділу Експлуатаційного вагонного депо Козятин регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» для проведення ремонту/технічного обслуговування ТР-2 у зв`язку з нагрівом підшипника в корпусі.

У зв`язку із виявленими несправностями вагону №95820015 відповідач звернувся до позивача з гарантійним листом №30/08-1 від 30.08.2019 в якому просив повернути вагон в експлуатацію та гарантував оплату поточного ремонту вагону №95820015.

Згідно із повідомленням №257 про прийняття ватажних вагонів у/з ТОв-2 (форма ВУ-36М) від 05.09.2019, вагону №95820015 проведено технічне обслуговування/ремонт ТОв-2 , вагон визнано придатним до експлуатації.

Згідно дефектної відомості форми ВУ-22 від 05.09.2019 вбачається, що позивачем було виконано ремонт вантажного вагону №ТОв-2 №958200015, зокрема обточку колісної пари, повна ревізія колісної пари, ревізія підшипників, випробування гальм.

Згідно позову позивач вказує, що він поніс витрати на ремонт вагону на загальну суму 7253,77 грн. Відповідачу був надісланий рахунок-фактура на оплату за виконаний ремонт № 793/396 від 30.09.2019 на суму 7253,77 грн. Відповідач оплату вказаного рахунку не здійснив.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами (претензія №НЮ-16-7/20п від 10.01.2020, вимога №382 від 11.08.2021) щодо несплати 7253,77грн. за виконані роботи.

Позивач зазначає, що відповідач суму боргу у розмірі 7253,77 грн. не сплатив.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зібрані у справі докази, зокрема, гарантійний лист від 30.08.2019 № 30/08-1, свідчать про вчинення сторонами правочину, який містить ознаки договору підряду, що в свою чергу, свідчить про наявність між сторонами цивільних прав і обов`язків відповідно до вимог статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно вимог статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику (частина 2 статті 837 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем ремонту вагону відповідача №95820015 на підставі гарантійного листа №30/08-1 від 30.08.2019, акту №793/396 від 30.09.2019, повідомлення №257 від 05.09.2019, дефектної відомості форми ВУ-22 на ТОВ-2 ремонт вантажного вагону №958200015.

Втім, докази сплати відповідачем позивачу 7253,77 грн. за виконані залізницею в серпні-вересні 2019 роботи в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, та те, що в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем позивачу 7253,77 грн. за виконані в серпні-вересні 2019 ремонтні роботи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 7253,77грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідча на невідповідність комплексу робіт, які були виконані позивачем, суд зазначає, що дані посилання відповідача підлягають відхиленню з огляду на наступне.

У повідомленні від 26.08.2019 №730 зазначено перелік виявлених на вагоні №958200015 несправностей, а саме нагрів підшипника в корпусі букси., яка міститься на колісній парі та є його складовою частиною.

Відповідно до п.10.2.1.11 Інструкції з експлуатації та ремонту буксових вузлів колісних пар вантажних вагонів ЦВ-0143 повну ревізію букс з роликовими підшипниками проводять у разі повного обстеження колісної пари:11) в разі нагрівання букси, або пошкодженні буксового вузла, що потребує демонтажу.

Відповідно до п.4.1.4, П.24 Інструкції з ремонту гальмівного обладнання ЦВ-Правила з технічного обслуговування з відчепленням :«Під час технічного обслуговування вагонів, незалежно від причини відчеплення вагону, має бути перевірено технічний стан всього гальмівного обладнання, деталей його кріплення та запобіжних пристроїв, що розміщені на рамі вагона та візку, з відновленням їх працездатності».

Таким чином, судом встановлено, що огляд та перевірка візка вагона, огляд та випробування гальмівного обладнання, огляд та перевірка автозчепного обладнання, огляд кузова і рами вагона було здійснено позивачем у відповідності до вимог п.4.1.4, п.24 Інструкції ЦВ-ЦЛ-0013, п.5.2.1 СТП 04-021:2020.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для відхилення посилань відповідача викладених у відзиві на позовну заяву та задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 2270,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 120, 123, 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства «Колос» (64343, Харківська область, Ізюмський район, с. Топольське, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6, ) заборгованість в сумі 7253 грн. 77 коп. та витрати по сплаті судового збору 2270 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Повне рішення складено "09" лютого 2022 р.

Суддя С.Ч. Жельне