ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"09" лютого 2022 р. Справа№ 910/15792/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1

про відвід колегії суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва

від 19.05.2021

у справі № 910/15792/20 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Дубини Алли Борисівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Екос-53А"

про визнання недійсними реєстраційних дій та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

У провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя (суддя-доповідач) - Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Коротун О.М. перебувала справа № 910/15792/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021.

Розпорядженням від 10.01.2022 № 09.1-07/21/22 призначено повторний автоматизованого розподілу справи на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 21.12.2021 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 у справі №910/15792/20 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 визначено колегію суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 до провадження у визначеному складі суддів. Розгляд справи призначено на 09.02.2022.

У судове засідання, яке відбулося 09.02.2022 з`явився позивач, представники відповідача та третьої особи не з`явились, уся судова кореспонденція направлялась на адресу сторін, яка міститься у відомостях ЄДРПОУ.

Відповідно до ч. 3-6 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу. Головуючий відкриває судове засідання і оголошує, яка справа, за чиєю скаргою та на судове рішення якого суду розглядається. Суддя-доповідач доповідає зміст судового рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні встановлюватися обставини і досліджуватися докази. Після доповіді судді-доповідача пояснення дає особа, яка подала апеляційну скаргу. Якщо апеляційні скарги подали обидві сторони, - першим дає пояснення позивач. Далі дають пояснення інші учасники справи.

У судовому засіданні на запитання головуючого чи наявні у сторін клопотання та відводи, позивач відповів, що не має. У подальшому після доповіді судді-доповідача суд перейшов до пояснень учасників справи.

Позивач у процесі надання пояснень заявив відвід колегії суддів. В обґрунтування свого відводу позивач зазначив, про неможливість винесення даним складом суду законного рішення. Оскільки на переконання апелянта дана колегія не може розглядати справу: «через необізнаність з апеляційною скаргою та матеріалами справи та відвертим упередженим ставленням до апелянта (позивача), що мало місце під час розгляду справи о 14:30 09.02.2022, психологічним тиском на позивача, що виражалось у запитаннях, що не стосуються судового процесу, мають образливий знахабнілий характер та свідчать про те, що судді указаної колегії - виступають адвокатом відповідача».

Після проведення колегією суддів наради головуючий суддя оголосив про відхилення заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Шапрана В.В. у справі №910/15792/20 з огляду на її безпідставність, при цьому суд керувався наступним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7, 8 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Статтями 38, 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, в тому числі і про відвід судді з підстав передбачених статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України. Відвід повинен бути вмотивованим.

Законом України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон), зокрема, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України. Цей Закон набрав чинності 08.02.2020.

Статтею 35 ГПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді. Відповідно до положень ч.1 ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), серед іншого, якщо: 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) зазначено, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

За змістом статті 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Господарський процесуальний кодекс України не установлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Суд зазначає, що обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене судом на підставі обставин у судовій справі, які повно і всебічно з`ясовані на основі доказів, що були досліджені судом. Вмотивованим є судове рішення, в якому належним чином зазначені підстави, на яких воно ґрунтується.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до норм ГПК України, під час судового засідання суд з`ясовує обставини справи та здійснює перевірку їх доказами.

Оскільки, суд виносить судове рішення лише на основі повного і всебічного з`ясування обставин, то відповідно для уточнення усіх обставин справи має право ставити питання учасникам справи/їх представникам.

Згідно з п. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип неприпустимості зловживання процесуальними правами ґрунтується насамперед на положеннях ч. 1 ст. 68 Конституції України, згідно з якою кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Такими чином, розглянувши доводи заявника, наведені в обґрунтування заяви про відвід колегії суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Шапран В.В. суд дійшов висновку, що останні не є такими, що містять аргументи, які б свідчили про упередженість суддів і які б у розумінні статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України могли бути підставою для відводу судді (колегії суддів), а відтак, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 11 ст. 39 ГПК України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 35, 38, ч. 3, 9 ст. 39, 202, 216, 232 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відхилити заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Шапрана В.В. у справі №910/15792/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов