ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. Справа№ 910/16540/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Мельничук О.С.,

представники сторін в судове засідання не з`явились,

розглядає апеляційну скаргу

Державної фіскальної служби України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 (повний текст ухвали складено 22.11.2021)

про скасування судового наказу

у справі №910/16540/21 (суддя Зеленіна Н.І.)

За заявою Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Акціонерного товариства "Укртелеком"

до Державної фіскальної служби України

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 19344 грн., пені в розмірі 656,62 грн., 3% річних в розмірі 399,83 грн. та інфляційних втрат в розмірі 678,65 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Господарським судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з Державної фіскальної служби України на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" заборгованості в розмірі 19 344 грн., пені в розмірі 656 грн. 62 коп., 3% річних в розмірі 399 грн. 83 коп., інфляційних втрат в розмірі 678 грн. 65 коп., а також судових витрат в розмірі 227 грн.

У листопаді 2021 року Державна фіскальна служба України звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року повернуто Державній фіскальній службі України заяву про скасування судового наказу від 19.10.2021, виданого Господарським судом міста Києва за заявою Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення з Державної фіскальної служби України на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" заборгованості в розмірі 19 344 грн., пені в розмірі 656, 62 грн., 3% річних в розмірі 399, 83 грн. та інфляційних втрат в розмірі 678, 65 грн.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про скасування судового наказу, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи п. 1 ч. 5, ч. 6 ст. 157 ГПК України, зазначив, що до заяви про скасування судового наказу не додані докази сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Державна фіскальна служба України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року та прийняти нове рішення, яким заяву про скасування судового наказу задовольнити. Одночасно, з апеляційною скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали та клопотання відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року у справі №910/16540/21.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ДФС України перебуває у процесі припинення, відсутнє фінансування видатків, спрямованих на фінансування витрат зі сплати судового збору. Скаржник зазначає, що практика ЄСПЛ не визнає необхідності сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду, разом з тим сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до правосуддя.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Кравчук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

29.12.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Державної фіскальної служби України надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 року з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження та доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року у справі №910/16540/21, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16540/21 за заявою Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" до Державної фіскальної служби України про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 19344 грн., пені в розмірі 656,62 грн., 3% річних в розмірі 399,83 грн. та інфляційних втрат в розмірі 678,65 грн. та призначено розгляд справи на 09.02.2022 року.

25.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від заявника надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

01.02.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від заявника надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 року, у зв`язку з перебування судді Кравчука Г.А. на лікарняному, сформовано для розгляду справи №910/16540/21 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 року апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 у справі №910/16540/21 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі.

В судове засідання 09.02.2022 року представники сторін не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Від заявника надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін.

Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 157 ГПК України заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

Вимоги до заяви про скасування судового наказу встановлені ч. 3 ст. 157 ГПК України.

Так, заява про скасування судового наказу має містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) наказ, що оспорюється;

5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Частиною 5 статті 157 ГПК України встановлено, що до заяви про скасування судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником;

3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 157 ГПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Таким чином, положення ч. 5 ст. 157 ГПК України містить вичерпний перелік документів, що додаються до заяви, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270,00 грн.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", зокрема, передбачено, що за подання до господарського суду заяви про скасування судового наказу справляється судовий збір у розмірі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, звертаючись до суду з даною заявою про скасування судового наказу боржник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 113,50 грн.

Враховуючи те, що Державною фіскальною службою України не дотримано вимоги Закону України "Про судовий збір" та до заяви про скасування судового наказу не додано докази, що підтверджують сплату судового збору, суд першої інстанції правомірно повернув дану заяву на підставі ч. 6 ст. 157 ГПК України.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналізуючи право особи на розгляд її заяви в суді, слід застосовувати положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, з урахуванням практики ЄСПЛ, зокрема, у Рішенні 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", яким зазначено, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

При цьому, суд зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції (Рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Реалізація особою права на звернення до суду здійснюється шляхом подання відповідних заяв (скарг), вимоги до форми та змісту яких встановлені ГПК України, серед яких зазначено докази сплати судового збору.

Отже, встановлення державою обов`язку щодо сплати судового збору за звернення до господарського суду, у порядку та розмірі, що встановлені Законом України "Про судовий збір", є допустимим обмеженням скаржника у доступі до суду та не становить порушення гарантованого йому п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "права на суд".

Окрім того, колегія суддів зазначає, що ч. 6 ст. 157 ГПК України чітко визначено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення. Тобто, в даному випадку, у суду відсутні процесуальні можливості, передбачені ст. 174 ГПК України.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Державної фіскальної служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року у справі №910/16540/21.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що, як вже було зазначено доводи апеляційної скарги зокрема стосуються обставин справи, які необхідно встановлювати під час розгляду справи по суті.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, питання вичерпності висновків суду, позиція колегії суддів ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284, ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року у справі № 910/16540/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року у справі № 910/16540/21 залишити без змін.

3. Справу № 910/16540/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.02.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко