ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022м. ДніпроСправа № 904/8493/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Тертишної К.В.

та представників:

від позивача: Муравський В.В. - адвокат;

від відповідача: Сиромятников Е.О. - адвокат

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Нібас", смт Петропавлівка, Дніпропетровська область

про стягнення 1 010 876,68 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням уточнення ціни позову після усунення недоліків відповідно до заяви від 29.10.2021 просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Нібас" пеню в сумі 1 010 876,68 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 15238,57 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо поставки товару за договором № 10 від 01.06.2021 з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.06.2021.

Відповідач у відзиві, який надійшов на адресу суду засобами поштового зв`язку 30.11.2021, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що договір від 01.06.2021 між сторонами не підписаний, тож є неукладеним й сторонами не виконувався. Тому стягнення пені на підставі неукладеного договору є неможливим.

Щодо тверджень позивача про укладення договору шляхом оферти й акцепту за наслідком електронної переписки, відповідач пояснює, що сторони зі своїх офіційних електронних адрес ніколи не обмінювалися договором поставки № 10 від 01.06.2021 та додатковою угодою №1 до нього, скріпленими електронними підписами повноважних представників.

Перераховані 19.08.2021 позивачем на адресу відповідача грошові кошти в сумі 5000,00 грн із призначенням "оплата за товар за договором поставки № 10 від 01 червня 2021 (ДУ № 1 від 01 червня 2021 р. у т.ч. ПДВ 14% - 614,04 грн.)" були повернуті ТОВ АФ "Нібас" протягом трьох робочих днів з дня їх отримання, а саме 26.08.2021 із призначенням платежу "повернення коштів у зв`язку з неукладенням договору поставки № 10 від 01.06.2021 р. (ДУ № 1 від 01.06.2021 р. у т.ч. ПДВ 614,04 грн.)".

На підтвердження своєї правової позиції відповідач у відзиві на позов, посилаючись на ч. 6 ст. 91 ГПК України, просив суд зобов`язати позивача надати до суду для огляду у підготовчому засіданні оригінали договору поставки № 10 від 01.06.2021 та додаткової угоди № 1 до договору поставки № 10 від 01.06.2021.

Ухвалою суду від 05.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02.12.2021, після чого протокольною ухвалою суду від 02.12.2021 підготовче засідання було відкладено на 23.12.2021; позивачу було запропоновано (з урахуванням пояснень представника позивача) надати факсимільний договір поставки № 10 від 01.06.2021 та додаткову угоду від 01.06.2021 до нього, а також відповідь на відзив.

23.12.2021 представник позивача адвокат Бандуристий Р.С. засобами електронного зв`язку подав до суду письмові пояснення щодо обставин укладення спірного договору поставки.

У поданих письмових поясненнях представником позивача, зокрема, зазначено, що ТОВ "Грейн Пауер" надіслало на електронну адресу ТОВ Агрофірма "Нібас" проект договору поставки з додатковою угодою, що є пропозицією укласти договір (оферта). У свою чергу, ТОВ Агрофірма "Нібас" шляхом підписання проекту договору та додаткової угоди погодилось із запропонованою редакцією договору, що є прийняттям пропозиції ТОВ "Грейн Пауер" на укладення договору поставки (акцепт). У подальшому ТОВ Агрофірма "Нібас" надіслало скановану копію підписаного зі своєї сторони договору та додаткової угоди на електронну адресу ТОВ "Грейн Пауер". ТОВ "Грейн Пауер", після підписання ТОВ Агрофірма "Нібас", зі своєї сторони підписало договір та додаткову угоду й сканкопію направило на електронну пошту відповідачу.

Зазначені дії сторін позивач вважає підписанням договору. До письмових пояснень позивач долучив знімки з екрану монітора (скриншоти) про надіслання відповідачем договору.

Ухвалою суду від 23.12.2021 задоволено клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання; продовжено строк підготовчого провадження до 03.02.2022 включно та відкладено підготовче засідання до 13.01.2022.

05.01.2022 відповідач подав до суду письмові пояснення, в яких наголошує на відсутності жодних підстав стверджувати про підписання й укладення між сторонами договору поставки № 10 та додаткової угоди до нього, що, у свою чергу, виключає можливість відповідальності відповідача за договором.

11.01.2022 позивач подав заяву про долучення документів до матеріалів справи, а саме копій спірного договору та додаткової угоди.

Ухвалою суду від 13.01.2022 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 03.02.2022.

У судовому засіданні представники сторін надали пояснення по суті спору.

За наслідком судового засідання 03.02.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю або відсутністю правових підстав для покладення на відповідача відповідальності - стягнення пені за невиконання зобов`язань за договором поставки № 10 від 01.06.2021 з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.06.2021.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статі 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

На підтвердження наявності між сторонами договірних відносин з поставки товару позивачем до позовної заяви додано договір поставки № 10 від 01.06.2021 та додаткову угоду № 1 від 01.06.2021 до договору, у розділах "Реквізити сторін" яких містяться ксерокопії підписів представників сторін: від постачальника (відповідача) - директора Ковальського Р.С., від покупця (позивача) - Хорольської А.О. за довіреністю від 04.01.2021, а також ксерокопії відбитків печаток Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Нібас" й Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер".

Під час підготовчого засідання позивач надав суду примірники цих документів, які в розділах "Реквізити сторін" містять оригінали підпису уповноваженого представника покупця (позивача) - Хорольської А.О. та ксерокопії відбитків печаток постачальника (відповідача) - Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Нібас" (а.с. 102 - 109).

Оригіналів договору поставки № 10 від 01.06.2021 та додаткової угоди № 1 від 01.06.2021 позивачем суду не надано.

Зі змісту наданого позивачем договору поставки № 10 від 01.06.2021" (далі - договір) вбачається, що постачальник (Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Нібас") зобов`язується передати, а покупець (Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер") прийняти та оплатити товар згідно умов договору (пункт 1.1 договору).

Товаром за цим договором є пшениця 2, 3, 4 класу врожаю 2021 р. (пункт 1.2 договору).

Постачальник здійснює поставку товару а умовах FCA (… місце призначення) згідно з "Інкотермс 2020 року, за винятком застережень, передбачених цим договором. Місце поставки визначається у додаткових угодах до договору (пункт 1.3 договору).

Відповідно до пунктів 2.1, 3.1 кількість товару та ціна за його одиницю визначаються у додаткових угодах до даного договору.

За умовами пункту 4.1 договору постачальник повинен здійснити поставку товару у строки, вказані у додаткових угодах до даного договору.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що покупець здійснює оплату 85% вартості поставленої партії товару на розрахунковий рахунок постачальника у строки: два банківських дні з моменту отримання документів, передбачених у розділі 5 договору, зокрема, рахунку-фактури на передану партію товару, видаткової накладної на товар (пункт 5.2 договору).

У разі порушення постачальником передбачених договором умов /або терміну поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості поставленого, але неоплаченого товару за кожен день прострочення платежу (пункт 8.3 договору).

У пункті 11.3 договору визначено, що він набуває чинності з моменту його належного підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань.

Будь-які зміни, доповнення та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами, оформлюються письмово і дійсні за наявності підписів обох сторін (пункт 11.4 договору).

Все листування й попередні переговори за цим договором після його підписання вважаться такими, що втратили силу (пункт 11.5 договору).

Договір складений у двох примірниках по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу. Підписані належним чином електронні копії цього договору, додатки до нього та додаткові угоди, надіслані за допомогою засобів факсимільного або електронного зв`язку мають юридичну силу до моменту обміну їх оригіналами. Обмін підписаними примірниками договору повинен бути здійснений протягом чотирьох днів з моменту його укладення (пункт 11.6 договору).

За умовами пункту 11.7 договору всі повідомлення, комунікації, обмін інформацією в рамках цього договору, в тому числі електронними копіями цього договору, додатками та додатковими угодами до нього можуть бути здійснені сторонами за допомогою електронної пошти з використанням виключно електронних адрес, указаних у реквізитах сторін. При цьому кожний такий відправлений електронний лист вважається доставленим після спливу 2-х робочих годин з моменту відправки.

У розділі 12 договору "Реквізити сторін" електронною адресою постачальника вказано "", а електронною адресою покупця - "".

За змістом наданої позивачем додаткової угоди № 1 від 01.06.2021 до договору поставки №10 від 01.06.2021" (далі - додаткова угода № 1) постачальник/продавець (Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Нібас") постачає наступний товар: пшениця 2, 3 кл. врожаю 2021 р. за ціною 5921,05 грн без ПДВ; пшениця 4 кл. врожаю 2021 р. за ціною 5877,19 грн без ПДВ (пункт 1 додаткової угоди № 1).

Вартість товару, що поставляється за цією додатковою угодою, сплачується урахуванням податку на додану вартість (ПДВ) у розмірі згідно з чинним законодавством України (пункт 2 додаткової угоди № 1).

Загальна кількість товару за цією додатковою угодою становить 4000 тонн +/-5% (пункт 3 додаткової угоди № 1).

Місце поставки товару: Дніпропетровська обл., Петропавлівський район, селище міського типу Петропавлівка, вулиця Польова, будинок 100 А (пункт 5 додаткової угоди № 1).

Поставка товару в повному обсязі здійснюється в строк з 01 липня до 31 серпня 2021 року включно (пункт 7 додаткової угоди № 1).

На підтвердження факту укладення з відповідачем договору в письмовій формі позивач надав також роздруківку електронного листування між користувачами з електронної пошти "Юлия Еремина <>" та "Serhii Koberniak < >" за 01 та 02 червня 2021 року.

Оцінюючи надані докази, суд враховує положення глави 20 "Господарські договори" Господарського кодексу України, глав 16 "Правочини", 52 "Поняття та умови договору", 53 "Укладення, зміна і розірвання договору" Цивільного кодексу України, норми Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі, вимоги до якої встановлені статтею 207 цього Кодексу.

Так, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронним документом є документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Створення електронного документа, відповідно до статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", завершується накладанням електронного підпису. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги".

За приписами частин другої та третьої статті 96 Господарського процесуального кодексу України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

З огляду на викладене надані позивачем ксерокопії спірних договору та додаткової угоди, а також роздруківка електронного листування між користувачами електронної пошти "Юлия Еремина <>" та "Serhii Koberniak < >" за 01 та 02 червня 2021 року не можуть вважатися у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними й допустимими доказами, у тому числі електронними, на підтвердження укладення договору й додаткової угоди, оскільки відсутні докази використання особами електронних підписів, що унеможливлює їх ідентифікацію та свідчить про незахищеність таких документів від внесення правок і викривлення.

При цьому суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.04.2021 у справі № 910/8554/20, про те, що роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні ч. 1 ст. 5 Закону № 851-ІV, відповідно до якої електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №904/2882/18, від 24.09.2019 у справі №922/1151/18, від 28.12.2019 у справі № 922/788/19, від 19.01.2022 у справі № 202/2965/21 (61-6021св21).

За фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних господарських прав та обов`язків.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за невиконання зобов`язання з поставки товару за неукладеним договором, є неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на позивача в сумі 15163,15 грн (1010876,68х1,5% = 15163,15) із загальної суми 15238,57 грн, сплачених позивачем відповідно до платіжного доручення № 910136197 від 13.10.2021 (а.с. 24).

Надмірно сплачений позивачем судовий збір у сумі 75,42 грн (15238,57 - 15163,15 = 75,42) підлягає поверненню з державного бюджету за ухвалою суду на підставі пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", однак лише за відповідним клопотанням позивача, яке на час ухвалення цього рішення до суду ним не заявлялося.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейн Пауер" до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Нібас" про стягнення пені в сумі 1 010 876,68 грн - відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору у сумі 15163,15 грн за подання позову покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.02.2022.

Суддя І.І. Колісник