ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року Справа №903/600/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І. , суддя Павлюк І.Ю.

при секретарі судового засідання - Єфімчук А.І.

за участю представників сторін:

позивач - Пахолко Л.П., паспорт № НОМЕР_1 від 01.09.1997

ТзОВ "Луцьккооптранс" - Сорока В.Г., ордер № 1005657 серія ВК від 04.02.2022

Волинської обласної спілки споживчих товариств - Сорока В.Г., ордер №1005657 від 07.02.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пахолко Любомира Петровича на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 24.11.2021 р. у справі № 903/600/21 (суддя Войціховський В.А., повний текст додаткового рішення складено 24.11.2021 р.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Пахолка Любомира Петровича, с. Гаразджа

до відповідачів:

1) Волинської обласної спілки споживчих товариств, м. Луцьк

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютіка", м. Луцьк

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "КООП Луцьк", м. Луцьк

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцьккооптранс", м. Луцьк

про скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням господарського суду Волинської області від 24.11.2021 р. стягнуто з Фізичної особи-підприємця Пахолка Любомира Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцьккооптранс" 29 000 грн. витрат по оплаті наданої професійної правничої допомоги.

Додаткове рішення мотивоване тим, що заявлений ТОВ "Луцьккооптранс" до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, що наведені у ч. 4 ст. 126 ГПК України, оскільки він, є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для відповідача.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцьккооптранс" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Апелянт вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції винесене прийняте з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що послуги АО "Рівненською правовою компанією" є непропорційно завищеними до предмету позову, наданих доказів та доводів відповідачів;

- як вбачається з відзиву предмет спору не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складеного процесуального документу фактично зводиться до написання однієї фрази, - що підприємець Пахолка Любомир Петрович самочинно побудував надбудову, отже не є власником магазину, а ТОВ "Луцькоооптранс" яке набуло право власності на вказаний магазин на підставі безвідплатного договору укладеного з пов`язаною особою є законним власником магазину. Тобто багаторазовий перепродаж самочинно побудованого магазину є позасудовим способом узаконення (набуття права власності) на самочинно побудоване нерухоме майно;

- аналогічний відзив подавався у грудні 2020 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі між тими ж сторонами і з того предмету спору;

- ТОВ "Луцьккооптранс" за представництво інтересів у справі сплатило АО "Рівненська правова компанія" 27 000 гривень;

- ТОВ "Луцьккооптранс" за представництво інтересів у справі №161/3644/20 про витребування майна та скасування записів про реєстрацію права власності попередніх власників щодо цього ж магазину, зокрема складання відзиву на позовну заяву, сплатило АО "Рівненська правова компанія" 24 750 гривень.

- зміст відзиву який подавався адвокатом Сорокою В.Г., як представником ТОВ "Луцьккооптранс" у справі №161/3644/20 повторюється у справі № 903/600/21, відтак потребував затрат часу лише на копіювання та зміну назви суду до якого подавався.

- розмір заявлених адвокатом Сорокою В.Г. витрат на (правничу) допомогу у сумі 29 000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою, непідтверджені достатніми та допустимими доказами, отже їх розмір є необгрунтованим.

- під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі 'її витрати на професійну правову допомогу;

- оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення, останнє необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Пахолко Любомира Петровича на додаткове рішення господарського суду Волинської області від 24.11.2021 р. у справі №903/600/21 та призначено її до розгляду на 07 лютого 2022 р. об 10:30 год.

11.01.2022 від ТОВ "Луцьккооптранс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Пахолко Любомира Петровича на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 24.11.2021 р. у справі № 903/600/21.

В судове засідання 07.02.2022 з`явився Фізична особа-підприємець Пахолко Любомир Петрович, який підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній.

Представник Волинської обласної спілки споживчих товариств та Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцьккооптранс" в судовому засіданні 07.02.2022 заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзивах.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Лютіка", Товариства з обмеженою відповідальністю "КООП Луцьк" в судове засідання 07.02.2022 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні у відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Колегія суддів заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника Волинської обласної спілки споживчих товариств та Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцьккооптранс", розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 липня 2021 року на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява підприємця Пахолка Л.П. від 21.07.2021р. до Волинської ОССТ, ТОВ "Лютіка", ТОВ "КООП Луцьк" та ТОВ "Луцьккооптранс" відповідно до котрої позивач просив суд:

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності Волинської обласної спілки споживчих товариств від 21.07.2011р., яке видане на підставі рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.07.2011р. №440-2 на магазин промислових товарів (літер Б-1) за адресою: АДРЕСА_1, з дати набрання законної сили постанови Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/6117/15 - 07.12.2015р.

- скасувати державну реєстрацію прав власності на магазин промислових товарів (літер Б-1):

за реєстраційним номером 19151821 від 30.06.2011р. за Волинською обласною спілкою споживчих товариств,

за реєстраційним номером 12736431 від 24.12.2015р. за Луцьким міським споживчим товариством,

за реєстраційним номером 12741394 від 24.12.2015р. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Лютіка",

за реєстраційним номером 19279451 від 02.03.2017р. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Луцьккооптранс".

- припинити ТОВ "Луцьккооптранс" право власності на магазин промислових товарів (Літер Б-1) за адресою АДРЕСА_1.

- усунути перешкоди в користуванні магазином промислових товарів (Літер Б-1) за адресою АДРЕСА_1, шляхом виселення ТОВ "Луцьккооптранс".

За результатами розгляду даної справи по суті судом було ухвалено рішення від 11.11.2021р. про відмову в позові. Цим же рішенням судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, згідно клопотання представника ТОВ "Луцьккооптранс" адвоката Сороки В.Г. було призначено на 24.11.2021р., встановлено ТОВ "Луцьккооптранс" строк до 16.11.2021р. включно для надання суду документальних підтверджень понесення витрат на правничу допомогу та направлення відповідних матеріалів підприємцю Пахолку Л.П., адвокату Сорокопуду М.О. (представник позивача), запропоновано підприємцю Пахолку Л.П. відповідно до ст. 126 ГПК України в строк до 22.11.2021р. включно надати Господарському суду Волинської області та ТОВ "Луцьккооптранс" письмові пояснення по суті понесених відповідачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, шляхом направлення останніх на електронні адреси Господарського суду Волинської області та ТОВ "Луцьккооптранс".

15.11.2021р. на адресу Господарського суду Волинської області , за підписом представника ТОВ "Луцьккооптранс" адвоката Сороки В.Г. надійшла заява про відшкодування товариству витрат на професійну правничу допомогу від 15.11.2021р., в котрій сторона просить суд стягнути з підприємця Пахолка Л.П. 29 000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по справі. До визначеного клопотання було долучено опис вмісту цінного листа від 15.11.2021р. в підтвердження направлення відповідних матеріалів на адресу позивача, договір про надання правничої допомоги від 30.07.2021р., акт про надання послуг від 12.11.2021р., рахунок №1/11 від 12.11.2021р., платіжне доручення №18 від 12.11.2021р., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №651 від 30.01.2009р., електронний ордер на надання правничої (правової) допомоги від 06.08.2021р.

23 листопада 2021 року відділом документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської області було зареєстровано письмове заперечення підприємця Пахолка Л.П. від 23.11.2021р. щодо розміру витрат ТОВ "Луцьккооптранс" по оплаті наданої професійної правничої допомоги.

Відповідні заперечення сторони мотивовані тим, що заявлений ТОВ "Луцьккооптранс" розмір відшкодування судових витрат є неспівмірним, тобто завищеним порівняно із складністю справи, не відповідає критерію пропорційності та розумності, а виконані адвокатом роботи, необхідні для надання правничої допомоги по даній справі, не відповідають заявленій сумі.

Розглянувши заяву ТОВ "Луцьккооптранс" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та документи в її обґрунтування, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Статтею 244 ГПК України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Суд засвідчує, що реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у рішенні від 16.11.2000р. №13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника.

Зокрема, в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що "закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (ч. 1 ст. 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин".

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частина 1 статті 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що співмірність витрат - це доволі суб`єктивна категорія, яка залежить від кількох чинників, та може тлумачитися судом відповідно до його дискреційних повноважень. Проте дискреція суду в цьому випадку усічена та може бути застосована лише за клопотанням іншої сторони.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із заяви ТОВ "Луцьккооптранс" про ухвалення додаткового рішення вбачається, що відповідач - ТОВ "Луцьккооптранс" просив стягнути з ФОП Пахолка Л.П. 29 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені ТОВ "Луцьккооптранс" у зв`язку з розглядом судом даної справи.

В підтвердження наданиз адвокатом Сорокою В.Г. ТОВ "Луцьккооптранс" послуг з професійної правничої допомоги в суді під час розгляду справи до заяви долучено належним чином посвідчені копії: договору про надання правничої допомоги від 30.07.2021р., акту про надання послуг від 12.11.2021р., рахунку №1/11 від 12.11.2021р., платіжного доручення №18 від 12.11.2021р. в підтвердження понесення товариством витрат по оплаті наданої правничої допомоги в розмірі 29 000 грн., Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №651 від 30.01.2009р., ордера на надання правничої (правової) допомоги від 06.08.2021р.

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2021 року укладеного між ТОВ "Луцьккооптранс" та Адвокатським об`єднанням "Рівненська правова компанія" клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктами. 2.1., 2.1.1 договору від 30.07.2021р. сторонами передбачено, що Адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: представляє у встановленому порядку інтереси клієнта у справі Господарського суду Волинської області №903/600/21 за позовом ФОП Пахолка Л.П. до Волинської обласної спілки споживчих товариств, ТОВ "Лютіка", ТОВ "Кооп Луцьк" та ТОВ "Луцьккооптранс" про скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні майном.

Згідно пункту 2.6. договору від 30.07.2021р. для надання юридичної допомоги клієнту, адвокатське об`єднання призначає адвоката Сороку Віталія Григоровича.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України адвокат Сорока В.Г. (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №651 від 30.01.2009р.) є адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність у Адвокатському об`єднанні "Рівненська правова компанія".

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. договору від 30.07.2021р. правничу допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в розмірі 29 000 грн. за представництво інтересів в суді першої інстанції, що включає повний супровід розгляду справи. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

Згідно акту надання послуг професійної правничої допомоги від 12.11.2021р., підписаного договірними сторонами, загальна вартість наданих послуг складає 29 000 грн. Зокрема, з акту вбачається, що адвокатом по даній справі здійснено представництво інтересів клієнта у справі Господарського суду Волинської області №903/600/21 за позовом ФОП Пахолка Л.П. до Волинської обласної спілки споживчих товариств, ТОВ "Лютіка", ТОВ "Кооп Луцьк" та ТОВ "Луцьккооптранс" про скасування реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні майном, що включає повний супровід справи в суді першої інстанції.

12 листопада 2021 року Адвокатським об`єднанням "Рівненська правова компанія" було пред`явлено ТОВ "Луцьккооптранс" рахунок на оплату №1/11 від 12.11.2021р. на суму 29 000 грн.

Із платіжного доручення від 12.11.2021р. №18 вбачається, що ТОВ "Луцьккооптранс" здійснило оплату адвокатському об`єднанню наданих останнім послуг на суму 29 000 грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19).

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пахолко Любомира Петровича на користь ТОВ "Луцьккооптранс" витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 29 000 грн.

Доводи апелянта викладені ним в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вище зазначеними обставинами справи та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного додаткового рішення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 24.11.2021 р. у справі № 903/600/21 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пахолко Любомира Петровича на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 24.11.2021 р. у справі № 903/600/21 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 24.11.2021 р. у справі № 903/600/21залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/600/21 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "08" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.