ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2022 р. Справа№ 910/16249/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання Кочурової Т.О.

за участю представників:

АТ "Державний експортно-імпортний банк України"

Черей О.В. (довіреність 0024701/19905-21 від 18.06.2021)

арбітражний керуючий Дейнегіна К.М. (посвідчення №117 від 07.02.2013)

ОСОБА_1 Галь А.М. (ордер КС №286236 від 04.01.2022)

Телевний В.А. Бонтлаб В.В. (довіреність б/н від 07.07.2020)

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021

у справі №910/16249/19

за заявою ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В :

Суть спору.

ОСОБА_2 (заявник) звернувся до господарського суду з заявою про визнання кредитором ОСОБА_1 та включення до реєстру кредиторів (т.9, а.с. 101-110).

В обґрунтування своїх вимог заявник наводить наступні обставини:

- відповідно до договору застави від 30.08.2016 №043Т/24/1534/ЮР між ОСОБА_2 та ПАТ «ФОРТУНА-БАНК» заявник виступив, як майновий поручитель за виконання ТОВ "Бізнес Капітал" своїх зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2013 №04КР/24/1534/ЮР;

- у зв`язку з порушенням ТОВ "Бізнес Капітал" своїх зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2013 №04КР/24/1534/ЮР заявник відступив за договором відступлення прав вимоги від 30.08.2016 на виконання умов договору застави №043Т/24/1534/ЮР від 30.08.2016 свої права вимоги за договорами банківського вкладу;

- відповідно до договору поруки від 30.08.2016 ОСОБА_1 виступив поручителем за зобов`язаннями ТОВ "Бізнес Капітал" перед ОСОБА_2 ;

- станом на 22.07.2020 у ОСОБА_1 , як поручителя, виник обов`язок здійснити оплату на користь ОСОБА_2 в розмірі 25 % заборгованості;

- враховуючи відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , строк виконання ним зобов`язання за договором поруки настав 09.12.2019, тому заявник просив визнати його вимоги до боржника в сумі 15 178 650,54 грн. згідно пункту 3.1 договору поруки від 30.08.2016.

Оскаржуване судове рішення (ухвала) господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 суд, зокрема, ухвалив відмовити ОСОБА_2 у визнанні кредитором боржника на суму 15 178 650,54 грн.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не доведено наявності правових підстав для настання обов`язку ОСОБА_1 , як поручителя, з виплати ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 15 178 650,54 грн, враховуючи, зокрема, таке:

- зважаючи на те, що за договором поруки від 30.08.2016 ОСОБА_1 поручився за виконання зобов`язань ТОВ "Бізнес Капітал" щодо сплати ОСОБА_2 суми боргу, яка виникла в результаті звернення стягнення на предмет застави (майнові права) щодо погашення ОСОБА_2 боргу ТОВ "Бізнес Капітал" за кредитним договором від 05.03.2013 № 04КР/24/1534/ЮР, який укладений між АТ "Фортуна-банк" та ТОВ "Бізнес Капітал", дослідженню підлягають умови кредитного договору від 05.03.2013 №04КР/24/1534/ЮР, з яких би вбачалося розмір кредиту, строк його повернення та розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, та якого матеріали справи не містять;

- посилаючись на те, що ТОВ "Бізнес Капітал" не виконало свої зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2013 № 04КР/24/1534/ЮР, ОСОБА_2 вказував на відступлені ним за договором відступлення прав вимоги від 30.08.2016 на виконання умов договору застави № 043Т/24/1534/ЮР від 30.08.2016 своїх прав вимоги за договорами банківського вкладу, що призвело до настання відповідного обов`язку в поручителя ОСОБА_1 , однак за умовами договору відступлення прав вимоги від 30.08.2016 останній набуває чинності та підлягає виконанню в разі невиконання або виконання позичальником зобов`язань, передбачених кредитним договором не в повному обсязі, тоді як доказів невиконання ТОВ "Бізнес Капітал" своїх зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2013 №04КР/24/1534/ЮР та обсяг невиконаних зобов`язань матеріали справи не містять;

- у договорі відступлення прав вимоги від 30.08.2016 зазначено, що останній укладений під відкладальною умовою тієї обставини, що позичальник ТОВ "Бізнес Капітал" не виконає (або виконає неповністю) взяті на себе перед заставодержателем АТ "Фортуна-банк" щодо повернення кредиту та сплати процентів та інших платежів за кредитним договором від 05.03.2013 № 04КР/24/1534/ЮР, натомість, жодних доказів настання відкладальної обставини з невиконання ТОВ "Бізнес Капітал" зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2013 № 04КР/24/1534/ЮР матеріали справи не містять, відтак відповідний договір відступлення прав вимоги від 30.08.2016 згідно з пунктом 1.4 не набрав чинності;

- за пунктом 2.1.1 договору відступлення прав вимоги від 30.08.2016 після набрання чинності цим договором між сторонами мав бути складений акт передачі документів, що підтверджують права вимоги, проте, доказів складання відповідного акту передачі документів за договором відступлення прав вимоги від 30.08.2016 матеріали справи не містять;

- в матеріалах справи відсутні докази сплати ОСОБА_2 за ТОВ "Бізнес Капітал" грошових коштів, які зазначені в пункті 3.1 договору поруки, та розміром яких обмежуються обов`язки поручителя: 17 000,00 дол. США та 462,57 дол. США; 2 062 500,00 грн. та 12 403,09 грн.; 412 500,00 грн. та 31 669,13 грн.; 240 000,00 дол. США та 4 409,02 дол. США; 192 000,00 дол. США та 3 812,84 дол. США.

Апеляційне провадження (рух справи).

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою у якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким визнати ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) кредитором ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) із кредиторськими вимогами на загальну суму 15 182 854. 54 грн, як кредитора, а саме: сума вимог першої черги - 4204 грн; сума вимог четвертої черги - 150178 650, 54 грн; включити ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до складу кредиторів ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) із кредиторськими вимогами на загальну суму 15 182 854. 54 грн, а саме: сума вимог першої черги - 4204 грн; сума вимог четвертої черги - 150178 650, 54 грн.

Скаржник вважає, що висновки господарського суду про визнання ОСОБА_1 банкрутом не відповідають обставинам справи, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, не враховують неналежність заходів з перевірки майнового стану боржника у процедурі реструктуризації, та доводить наступне:

- кредиторські вимоги ОСОБА_2 ґрунтуються на доказах, яким суд не надав належної оцінки;

- суд не врахував обставини відкриття ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.10.2018 провадження у справі про банкрутство ТОВ «Бізнес Капітал», якими доводиться факт неспроможності виконання зобов`язання, зокрема, перед скаржником;

- суд дійшов безпідставного висновку про припинення договору поруки від 30.08.2016 за умовами якого ОСОБА_1 виступив поручителем за зобов`язаннями ТОВ "Бізнес Капітал" перед ОСОБА_2 , оскільки не врахував строків, встановлених умовами п.4.1. цього договору.

Арбітражна керуюча ОСОБА_4 у поясненнях на апеляційну скаргу наведені скаржником підстави для скасування ухвали господарського суду заперечує, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без зміни, доводячи, зокрема, наступне:

- за обставин ненадання суду кредитного договору від 05.03.2013 №04КР/24/1534/ЮР з додатками та доповненнями, суд позбавлений можливості встановити наявність грошового зобов`язання у ТОВ «Бізнес Капітал», які були забезпечені ОСОБА_1 ;

- заявником не доведено настання відкладальної обставини щодо невиконання ТОВ «Бізнес Капітал» зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2013 №04КР/24/1534/ЮР з настанням якої набуває чинності договір відступлення права вимоги від 30.08.2016;

- заявником не доведено грошових прав вимоги за договорами банківського вкладу до АТ «Фортуна-Банк» на момент відступлення прав вимоги за відповідним договором;

- договір поруки від 30.08.2016 слід вважати припиненим з огляду на збіг строку, передбаченого для пред`явлення кредитором позову до поручителя (ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2021, апеляційна скарга передана для розгляду колегії суддів: Верховець А.А. - головуючий суддя, Поляков Б.М., Пантелієнко В.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2021, апеляційна скарга передана для розгляду колегії суддів: Грек Б.М. (головуючий суддя), Отрюх Б.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/16249/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Отрюх Б.В., Остапенко О.М.; призначено справу до розгляду на 21.12.2021.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021, справу передано для розгляду колегії суддів: Грек Б.М. (головуючий суддя), Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 прийнято справу №910/16249/19 до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді - Грека Б.М., суддів: Отрюха Б.В., Сотнікова С.В.; розгляд апеляційної скарги відбудеться 21.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 відкладено на 18.01.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 оголошено в судовому засіданні по справі № 910/16249/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 перерву до 25.01.2022.

Учасники справи про дату, час і місце судового засідання повідомлені відповідно до вимог статей 120, 270 ГПК України, скористалися правом, передбаченим статтею 42 ГПК України, та взяли участь у судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що перешкоджають розгляду справи у суді апеляційної інстанції за участю сторін.

Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.12.2019 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) за номером 64346 від 12.12.2019р; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) арбітражну керуюючу Дейнегіну Катерину Миколаївну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 117 від 07.02.2013).

22.07.2020 (згідно з поштовим штемпелем) ОСОБА_2 звернувся до господарського суду з заявою про визнання кредитором боржника на суму 15 178 650,54 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 призначено заяву ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника на суму 15 178 650,54рн.

Кредиторські вимоги ОСОБА_2 ґрунтуються на наступних обставинах:

1. 30.08.2016 між ПАТ "Фортуна-банк", як заставодержателем, та ОСОБА_2 , як заставодавцем, укладено договір застави № 043Т/24/1534/ЮР (майнове право), відповідно до якого для часткового забезпечення виконання позичальником (ТОВ «Бізнес Капітал») зобов`язань за наступними договорами: кредитний договір № 04КР/24/1534/ЮР від 05.03.2013, з всіма змінами та доповненнями до нього, надалі - основний договір, який укладений між заставодержателем та позичальником, на суму в межах максимального ліміту кредитної заборгованості 2 600 000,00 доларів США (залишок заборгованості становить 1 945000,00 доларів США), надалі - кредит, з кінцевим строком повернення кредиту - 21.09.2016 року, плата за користування кредитом - 3 проценти річних (надалі - проценти), заставодавець передає, а заставодержатель приймає в заставу майнові права, які є у заставодавця на дату укладення цього договору, та які виникнуть у майбутньому, а саме: право вимоги грошових коштів (суми вкладу, з можливим поповненням та процентів) та розпорядження рахунками за договорами банківського вкладу, які укладено з АТ "Фортуна-банк", та які визначені в додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до пунктів 2.2 договору заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у разі: 2.2.1) якщо сума наданого кредиту не буде повернена у встановлений основним договором строк, в тому числі у строк при достроковому поверненні кредиту, передбаченому основним договором; 2.2.2) якщо проценти за користування кредитом не будуть сплачені у встановлені основним договором розмірі та строки, в тому числі при одноразовій несплаті процентів; 2.2.3) не виконання (несвоєчасне або неналежне виконання) будь-яких зобов`язань за основним договором.

Пунктом 5.2. Звернення стягнення на Предмет застави шляхом позасудового врегулювання відбувається договірного списання коштів або в порядку відступлення права вимоги, а саме:

Заставодавець, на підставі договору уступки, передає (відступає) належні йому та заставлені права вимоги за Депозитним договором (Предмет застави) на користь Заставодержателя під відкладальною умовою тієї обставини, що Позичальник не виконає (не повністю виконає) зобов`язання, передбачені умовами Основного договору (щодо повернення Кредиту, сплати Процентів за користування ним, інших платежів. Витрат та можливих штрафних санкцій) та/або у разі невиконання Затаводавцем цього Договору. Сторони, разом з підписанням цього договору, підписують договір відступлення прав вимоги з відкладальною умовою.

Пункт 5.3 договору передбачає, що в разі звернення стягнення Заставодержателем на Предмет застави, Заставодавець набуває право вимоги до Позичальника в розмірі фактичної суми, направленої на погашення боргу Позичальника.

2. 30.08.2016 між ПАТ "Фортуна-банк", як заставодержателем, та ОСОБА_2 , як заставодавцем, укладено договір відступлення прав вимоги, за яким: «на виконання п. 5.2. Договору застави № 043Т/24/1534/ЮР від 30 серпня 2016року, Заставодавець передає, а Заставодержатель приймає права вимоги, яке є предметом застави, на отримання у власність грошових коштів та розпорядження рахунками, на суми та за договорами, зазначеними в Додатку 1 до цього договору.

Заставодавець передає та уступає Заставодержателю всі без виключення права кредитора які він має за вказаними в Додатку 1 Депозитними договорами, щодо зазначених в Додатку 1 вкладів».

Як передбачено у пункті 1.2. договору: «Цей Договір укладений під відкладальною умовою тієї обставини, що Позичальник не виконає (або виконає неповністю) взяті на себе перед Заставодержателем щодо повернення Кредиту та сплати Процентів та інших платежів, за наступними договорами (всіма разом та кожним окремо): кредитний договір №04КР/24/1534/ЮР від 05.03.2013р., з всіма змінами та доповненнями до нього, надалі за текстом - «Кредитний договір», укладений між Заставодержателем та Позичальником, на суму в межах максимального ліміту кредитної заборгованості 2 600 000,00 дол. США (залишок заборгованості становить 1 945 000,00 дол. США), надалі за тестом - «Кредит», з кінцевим строком повернення кредиту 21.09.2016 р., плата за користування Кредитом - 3 проценти річних, надалі за текстом - «Проценти».

У разі невиконання або виконання Позичальником зобов`язань, передбачених Кредитним договором не в повному обсязі, цей Договір набуває чинності та підлягає виконанню (пункт 1.4 Договору).

Відступлення заставленого права вимоги від Заставодавця Заставодержателю, здійснюється з метою звернення стягнення на предмет застави та для позасудового погашення Заставодавцем заборгованості перед Заставодержателем за Договором застави та Кредитним договором ( пункт 1.5. Договору).

3. 30.08.2016 між ОСОБА_2 , як кредитором, та ОСОБА_1 , як поручителем, укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов`язків боржника за зобов`язаннями, перелік яких передбачений у пункті 2 цього договору (пункт 1.1. Договору).

Згідно пункту 1.2 договору в разі порушення Боржником зобов`язання щодо повернення Кредитору боргу, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором, як солідарні боржники.

Пункт 2.1 договору визначає, що: «під Зобов`язаннями в цьому Договорі розуміються зобов`язання Боржника щодо сплаті Кредитору суми боргу, яка виникла в результаті звернення стягнення на предмет застави (майнові права), щодо погашення Кредитором боргу Боржника за кредитний договір № 04КР/24/1534/ЮР від 05.03.2013 р., з усіма змінами та доповненнями до нього, надалі за текстом - «Основний договір», який укладений між АТ "Фортуна-банк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ" (місцезнаходженням: 04071, м. Київ, вул.. Сагайдачного, буд. 25-Г, ідентифікаційний код юр.особи 37175309), надалі «Боржник», та зобов`язання за якими забезпечені Кредитором майновими права за своїми вкладними рахунками на підставі договору застави від 30.08.2016р. № 04ЗТ/24/1534/ЮР. Згідно з умовами договору застави в разі звернення стягнення на предмет застави, Кредитор має право зворотної вимоги до Боржника на загальну суму зазначену в пункті 2.1 цього договору».

Відповідальність Поручителя перед Кредитором обмежується сумою, сплаченою Кредитором за Боржника та становить: 17 000,00 дол. США; 462,57 дол. США; 2 062500,00 грн.; 12 403,09 грн.; 412 500,00 грн.; 31 669,13 грн.; 240 000,00 дол. США; 4 409,02 дол. США; 192 000,00 дол. США; 3 812,84 дол. США (п. 3.1. Договору).

У разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником обов`язків в частині сплати Кредитору боргу, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника так і до Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Сплата Поручителем суми боргу здійснюється в наступному порядку:

…

до 01.08.2024 року 20 % суми боргу (пункт 4.1. Договору).

Мотиви постанови та висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України встановлюється презумпція правомірності правочину, яка означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

З моменту укладення Договору від 30.08.2016 між ОСОБА_2 , як кредитором, та ОСОБА_1 , як поручителем, останній поручився перед ОСОБА_2 за виконання зобов`язання ТОВ "Бізнес Капітал", оскільки в силу статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель, згідно із статтею 554 ЦК України, відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо настане вона чи ні ( відкладальна обставина).

При цьому ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Передача таких документів має на меті перевірку існування у кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків.

Обставина не передачі новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, створює певні ризики для нового кредитора, пов`язані із невиконанням боржником своїх зобов`язань на користь саме нового кредитора. Однак відсутність передачі новому кредитору таких документів не може свідчити про відсутність передачі права вимоги взагалі.

Така правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 905/306/17.

Отже, апеляційна інстанція не погоджується з висновком господарського суду про необхідність доведення обставин складання передбаченого п. 2.1.1. договором відступлення прав вимоги від 30.08.2016 відповідного акту передачі документів за договором відступлення прав вимоги від 30.08.2016.

У контексті наведених висновків урахування господарським судом відсутності повідомлення АТ "Фортуна-банк" про невиконання або неналежне виконання зобов`язань ТОВ "Бізнес Капітал" зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2013 №04КР/24/1534/ЮР є невірним, відтак, відсутність такого повідомлення само по собі не може свідчити про ненастання відкладальної обставини з невиконання ТОВ "Бізнес Капітал" зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2013 № 04КР/24/1534/ЮР.

За нормами ч. 3 статті 13, статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» зазначив, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що матеріалами справи не встановлено обставин, які б могли викликати обґрунтовані сумніви, що право вимоги щодо предмету договору від 30.08.2016 № 043Т/24/1534/ЮР (майнове право), укладеного між ПАТ "Фортуна-банк" та ОСОБА_2 , не було відступлено на користь ПАТ "Фортуна-банк".

Настання відкладальної обставини, що було передбачено договором про відступлення прав вимоги від 30.08.2016, як то невиконання Боржником (ТОВ «Бізнес Капітал») зобов`язань встановлено тими обставинами, що відповідно до ухвали Господарського суду м.Києва від 16.10.2018 у справі № 910/12935/18 порушено справу про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ" (ідентифікаційний код 37175309); відповідно до ухвали Господарського суду м. Києва від 17.01.2019 у справі № 910/12935/18 визнано кредиторами товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ" (ідентифікаційний код 37175309), зокрема, публічне акціонерне товариство "Фортуна - Банк" (ідентифікаційний код 26254732) на суму 118313710,11 грн., з яких: 3524, 00 грн. - вимоги першої черги, 106310136,02 грн. - вимоги четвертої черги, а 12000050,09 грн. - вимоги шостої черги.

Відповідно до постанови Господарського суду м. Києва від 07.03.2019, зокрема, визнано товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ" (Боржник за Основним зобов`язанням, забезпеченим порукою) (ідентифікаційний код 37175309) банкрутом.

Отже, апеляційна інстанція, керуючись вірогідністю доказів вважає, що обставини невиконання ТОВ "БІЗНЕС КАПІТАЛ" основного зобов`язання за кредитним договором від 05.03.2013 № 04КР/24/1534/ЮР є більш вірогідними.

Відтак, з огляду на умови п. 1.2. договору відступлення прав вимоги від 30.08.2016 відкладальна обставина є такою, що настала 07.03.2019.

Відтак, апеляційна інстанція не погоджується з висновком господарського суду про не доведення обставин невиконання ТОВ "Бізнес Капітал" своїх зобов`язань за кредитним договором від 05.03.2013 № 04КР/24/1534/ЮР.

Умовами договору поруки від 30.08.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визначено обсяг відповідальності Поручителя перед Кредитором, яка обмежується сумою, сплаченою Кредитором за Боржника та становить: 17 000,00 дол. США; 462,57 дол. США; 2 062500,00 грн.; 12 403,09 грн.; 412 500,00 грн.; 31 669,13 грн.; 240 000,00 дол. США; 4 409,02 дол. США; 192 000,00 дол. США; 3 812,84 дол. США (п. 3.1. Договору).

З огляду на це, апеляційна інстанція не погоджується з висновками господарського суду про не доведення обсягу невиконаних зобов`язань та про неможливість з`ясування обставин щодо зобов`язання Боржника (ТОВ «Бізнес Капітал») за яке поручився ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 без дослідження умов кредитного договору від 05.03.2013 №04КР/24/1534/ЮР, як і про необхідність встановлення розміру кредиту, строку його повернення, та розміру і порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Зі змісту норми частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку, що у ній передбачено строк існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Разом з тим, визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк припинення поруки застосовується виключно у тому разі, якщо такий строк не встановлено у самому договорі поруки.

Частинами першою та другою статті 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

У частині другій статті 252 ЦК України зазначено, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У пункті 8.1. Договору поруки від 30.08.2016 передбачено, що договір набуває чинності з дати укладення і діє до моменту припинення поруки.

У пункті 8.2. Договору поруки від 30.08.2016 встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпечених нею зобов`язань, які випливають з основного договору.

Апеляційна інстанція зважає на те, що згідно з наведеними умовами договору передбачено його дію до моменту припинення забезпеченого зобов`язання (Основного), тобто не визначено строк, після якого порука припиняється

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що сторони не встановили строк поруки в розумінні статті 251 ЦК України.

Як зауважив Верховний Суд у частині 4 статті 559 Цивільного кодексу України початок перебігу строку для пред`явлення кредитором вимоги до поручителя пов`язаний саме з днем настання строку виконання основного, а не забезпечувального зобов`язання (постанова Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 926/2154/16).

Отже, до спірних правовідносин сторін за Договором поруки від 30.08.2016 мають бути застосовані положення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України щодо припинення поруки, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови Господарського суду м. Києва від 07.03.2019, зокрема, визнано товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ" (Боржник за Основним зобов`язанням, забезпеченим порукою) (ідентифікаційний код 37175309) банкрутом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 38 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав.

Отже, слід дійти висновку, що з визнанням ТОВ "БІЗНЕС КАПІТАЛ" (Боржник за Основним зобов`язанням) банкрутом строк виконання основного зобов`язання змінився.

Таким чином, з 07.03.2019 почав перебіг трирічний строк протягом якого кредитор може пред`явити вимоги до поручителя, відтак, ОСОБА_2 (кредитор), який звернувся до суду з заявою до ОСОБА_1 (поручитель) 29.07.2020, такий строк не пропустив.

Апеляційний господарський суд керується обов`язком щодо всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Керуючись вищенаведеними висновками щодо принципів покладання тягаря доказування та стандартів доказування, з урахуванням встановлених обставин, апеляційний господарський суд вважає, що саме ОСОБА_1 , який покликався на пропуск строку пред`явлення вимог до нього, як поручителя, повинен був довести обставини пропуску строку, зокрема, ті, що спростовують момент настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання.

Таким чином, апеляційний господарський суд не погоджується з врахуванням господарським судом доводів про припинення поруки, оскільки він не ґрунтується на фактичних обставинах з урахуванням наведених висновків.

Вирішуючи питання розміру зобов`язання поручителя апеляційна інстанція виходить з умов п. 3.1. договору поруки від 30.08.2016, якими передбачено обсяг відповідальності поручителя, тому вважає, що вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити з огляду на передбачені суми, враховуючи наданий останнім розрахунок.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Апеляційна інстанція вважає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до норм статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема скасувати судове рішення та прийняти нове рішення.

Враховуючи наведене, Північний апеляційний господарський суд встановив, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу господарського суду першої інстанції - скасувати, прийнявши нове рішення про задоволення заяви про визнання грошових вимог.

Керуючись статтями 267, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та статтями 8, 34, 35, 39 Кодексу України з процедур банкрутства апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/16249/19 в частині пункту 1 резолютивної частини про відмову ОСОБА_2 у визнанні кредитором боржника на суму 15178650,54 грн скасувати.

3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким:

визнати ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) кредитором ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) із кредиторськими вимогами на загальну суму 15 182 854. 54 грн, як кредитора, а саме: cума вимог першої черги - 4204 грн;

сума вимог четвертої черги - 150178 650, 54 грн;

включити ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до складу кредиторів ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) із кредиторськими вимогами на загальну суму 15 182 854. 54 грн, а саме:

сума вимог першої черги - 4204 грн;

сума вимог четвертої черги - 150178 650, 54 грн;

зобов`язати керуючого реструктуризацією внести відповідні відомості до реєстру вимог кредиторів.

4. В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/16249/19 залишити без зміни.

5. Матеріали справи № 910/16249/19 повернути до Господарського суду м.Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.В. Отрюх

С.В. Сотніков

Повний текст постанови складено 14.02.2022.