ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2022м. ДніпроСправа № 908/3323/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Приватного підприємства "Агрофірма "ПЕРШЕ ТРАВНЯ", с. Привільне, Вільнянський район, Запорізька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроагроальянс", смт. Роздори, Синельниківський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 447 747,32 грн. за Договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № К-113-ДА від 04.06.2019.

ПРОЦЕДУРА:

Приватне підприємство "Агрофірма "ПЕРШЕ ТРАВНЯ" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроагроальянс" заборгованість у розмірі 447 747,32 грн. за Договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № К-113-ДА від 04.06.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № К-113-ДА від 04.06.2019, а саме в частині повної та своєчасної оплати вартості орендованої сільськогосподарської техніки з екіпажем.

Частиною 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визначено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ГПК України, для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроагроальянс () є: вул. Робоча, буд. 10-Б, смт Роздори, Синельниківський район, Дніпропетровська область, 52532.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача. Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 29 ГПК України передбачено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч.3 ст. 31 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.11.2021 позовну заяву приватного підприємства Агрофірма "Перше травня" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроагроальянс" про стягнення з 447 747,32 грн. заборгованості передано за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Розглянувши подані позовні матеріали, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (447 747,32 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

12.01.2022 від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих.№12/01 від 12.01.20222 про долучення документів та закриття провадження по справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 371 155,32 грн.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позові

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № К-113-ДА від 04.06.2019, а саме в частині повної та своєчасної оплати вартості орендованої сільськогосподарської техніки з екіпажем, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 371 155,32 грн.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та заявлено до стягнення на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 5 034,76 грн. та 3% річних у розмірі 24 557,24 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов та ознайомлення з матеріалами справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

В червні 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроагроальянс" (даліі- орендар, замовник, відповідач) звернувся до Приватного Підприємства "Агрофірма "Перше травня" (далі - орендодавець, виконавець, позивач) з усною пропозицією укласти договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем, у зв`язку із чим 04 червня 2019 року позивачем відповідачу у тимчасове платне користування передано комбайн зерно збиральний Джон - Дір 9680 2002 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_1 /НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_3 .

Позивач зазначив, що метою врегулювання договірних правовідносин, а також задля дотримання вимог Цивільного кодексу України щодо форми укладання договору оренди, ним у цей же день було підготовано проект Договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № К-ПЗ-ДА та надано відповідачу для підпису (далі - Договір оренди).

Проте, підписаний уповноваженою особою ТОВ "Дніпроагроальянс" примірник Договору оренди на адресу позивача так і не надходив.

Тобто, станом на дату звернення до суду із вказаною позовною заявою Договір оренди залишається не підписаним з боку відповідача.

В той же час, орендована за вказаним договором сільськогосподарська техніка позивачу 04 червня 2019 року повернута також не була та перебувала у користуванні ТОВ "Дніпроагроальянс" до 13 липня 2019 року.

13 липня 2019 року уповноваженими особами позивача та відповідача складено та підписано Акт здачі - приймання робіт (надання послуг) № 6, згідно якого сторони підтверджують, що на підставі Договору № К-ПЗ-ДА від 04 червня 2019 року Приватним підприємством "Агрофірма "Перше травня" відповідачу була надана наступна послуга - оренда сільськогосподарської техніки з екіпажем.

Згідно вказаного Акту-приймання робіт (надання послуг) загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ склала 371 155,32 грн.

Однак, орендна плата за вищезазначеним договором оренди позивачу відповідачем сплачена так не була, що і стало причиною виникнення спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

За доводами позивача, письмовий текст договору сторонами узгоджено не було та не було підписано уповноваженими представниками обох сторін правочину жодного оригінального примірнику. Натомість, позивач вказує, що істотні умови Договору були узгоджені відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України у інших документах, оформлених письмово, а саме: у акті здачі-приймання робіт (послуг № 6 від 13.07.2019.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як витікає із спірних правовідносин та норм чинного законодавства істотними умовами для даного виду правочинів є, зокрема майно (об`єкт) оренди та розмір орендної плати.

Відповідно до 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії .

Згідно з частиною другою статті 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Отже, за своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором найму (оренди).

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач не виконав взятих на себе грошових зобов`язань та не розрахувався за надані позивачем послуги з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажом, які були прийняті відповідачем згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг № 6 від 13.07.2019, було передано Орендарю техніку - комбайн зерно збиральний Джон-Дір 9680 2002 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_1 /НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладені судом обставини, за умов підтвердження належними та допустимими доказами факту надання послуг, строк оплати є таким, що настав.

Відповідач повідомив про здійснення оплати основного боргу у розмірі 371 155,32 грн., на підтвердження чого надав копії платіжного доручення № 3255 від 29.12.2021 про оплату вказаної заборгованості.

Судом встановлено, що відповідачем здійснена оплата 29.12.2021 у сумі 371 155,32 грн., тобто після відкриття провадження у справі, а саме 13.12.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку в частині стягнення основного боргу у сумі 371 155,32 грн. провадження у справі слід закрити.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 24 557,24 грн. за період з 09.08.2019 по 22.10.2021 та інфляційних втрат у розмірі 52 034,76 грн. за період серпня 2019 по вересень 2021.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обґрунтовуючи настання строку оплати за надані послуги оренди сільськлгосподарської техніки з екіпажем, позивач посилається на укладення договору від 04.06.2019 № К-113-ДА.

Проте, ані підписаного сторонами договору, ані доказів його направлення іншій стороні позивач до матеріалів справи не надав.

Отже, строк оплати отриманих послуг є неузгодженим.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2. ст. 530 Цивільного кодексу України).

Доказів направлення вимоги про оплату отриманих послуг на адресу відповідача позивач не надав.

За таких обставин, позивачем не доведено настання строку оплати отриманих послуг відповідачем, а отже і не доведено порушення такого строку.

Відтак, правові підстави для стягнення 3% річних та суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочки платежу у суду відсутні

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

З огляду на викладене, в частині стягнення суми основного боргу провадження у справі підлягає закриттю, в частині стягнення 3% річних та суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочки платежу в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у сумі 1 148,90 покласти на позивача.

Роз`яснення щодо можливості повернення судового збору.

Крім того, господарський суд вважає за доцільне надати роз`яснення щодо повернення сплаченої суми судового збору за подання позовної заяви.

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті сплатив основний борг в повному обсязі в розмірі 371 155,32 грн., то провадження у справі в цій частині закрито.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Стаття 7 Закону України "Про судовий збір" містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду зокрема в разі закриття провадження.

Відтак, у позивача наявна можливість повернути судовий збір у загальному розмірі 5 567,31 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 231, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

В частині стягнення основного боргу у розмірі 371 155,32 грн. провадження у справі - закрити, у зв`язку з відсутністю предмету спору..

В решті позову відмовити

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 14.02.2022.

Суддя В.Г. Бєлік