ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. Справа№ 910/6567/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 (повний текст складено 27.05.2021)

у справі №910/6567/20 (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом Фірми "Т.М.М," - Товариства з обмеженою відповідальністю

до Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Індустрія"

2. Державне підприємство "СЕТАМ"

3. Міністерство юстиції України

4. Фізична особа ОСОБА_1

5. Фізична особа ОСОБА_2

6. Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост"

7. Фізична особа ОСОБА_3

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсними результатів прилюдних торгів, актів про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтв, скасування державної реєстрації, а також відновлення чинності записів

УСТАНОВИВ:

Фірма "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулася до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №7858, вчиненого 20 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем; визнання недійсними результатів прилюдних торгів, які відбулися 9 листопада 2018 року та оформлені протоколами електронних торгів державного підприємства "Сетам": № 368626, № 368627, №368628; визнання недійсними результатів прилюдних торгів, які відбулися 5 грудня 2018 року та оформлені протоколом електронних торгів державного підприємства "Сетам" №373918; визнання недійсними актів державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 листопада 2018 року №55614130/8, від 13 листопада 2018 року № 55614130/8-1, від 13 листопада 2018 року №55614130/8-2, від 20 лютого 2019 року № 55614130/8; визнання недійсними свідоцтв, оформлених 12 грудня 2018 року та зареєстрованих за №9375, №9376, №9377 та №191; скасування державної реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Індустрія" на нежитлове приміщення №116 загальною площею 1414,4 м2 (номер запису про право власності №29412243), нежитлове приміщення №123 загальною площею 72,6 м2 (номер запису про право власності 9412256), нежитлове приміщення №118 загальною площею 71,0 м2 (номер запису про право власності № 29412251), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування державної реєстрації права власності акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на квартиру №114 загальною площею 749,9 м2 (номер запису про право власності №30441773), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру №114 загальною площею 749,9 м2 (номери записів про право власності №34609878 та №34609788), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинності записів про право власності позивача на нерухоме майно: від 28 травня 2014 року № 5816449 (нежитлове приміщення №116), від 28 травня 2014 року № 5818811 (нежитлове приміщення №123), від 28 травня 2014 року № 5817870 (нежитлове приміщення №118) та від 06 березня 2013 року № 459856 (квартира №114 ).

01.03.2021 позивачем було подано заяву про зміну предмета позову, у якій позивач просив суд:

- визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №7858, вчинений 20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем;

- визнати недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 09.11.2018 та оформлені протоколами електронних торгів №368626, №368627, №368628 Державного підприємства "Сетам";

- визнати недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 05.12.2018 та оформлені протоколом електронних торгів №373918;

- визнати недійсними акти №55614130/8, №55614130/8-1, №55614130/8-2 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13.11.2018 року;

- визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки №55614130/8 від 20.02.2019;

- визнати недійсними з моменту їх видачі свідоцтва про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Індустрія", видані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., оформлені 12.12.2018 на нежитлове приміщення №116, зареєстроване за №9375, загальною площею 1414,4 м2, нежитлове приміщення №123, зареєстроване за №9376, загальною площею 72,6 м2, нежитлове приміщення №118, зареєстроване за №9377, загальною площею 71,0 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- визнати недійсним з моменту його видачі свідоцтво про право власності Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на квартиру №114 (номер запису про право власності 30441773) загальною площею 749,90 м2, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстроване за №191, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Індустрія" на нежитлове приміщення №116 (номер запису про право власності 29412243), загальною площею 1414,4 м2, нежитлове приміщення №123 (номер запису про право власності 29412256), загальною площею 72,6 м2 та нежитлове приміщення №118 (номер запису про право власності 29412251), загальною площею 71,0 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - з моменту їх вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- скасувати з моменту вчинення державну реєстрацію іпотек щодо нежитлового приміщення №116 загальною площею 1414,4 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106366 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834301); нежитлового приміщення №118 загальною площею 71,0 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106501 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834403), нежитлового приміщення №123 загальною площею 72,6 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106578 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834478), житлової квартири №114 загальною площею 749,9 м2, житловою площею 358,9 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни, індексний номер 50455481 від 24.12.2019 (номер запису про іпотеку 34858449) - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- скасувати з моменту їх вчинення державну реєстрацію обтяжень щодо нежитлового приміщення №116 загальною площею 1414,4 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106438 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834326), нежитлового приміщення №118 загальною площею 71,0 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106548 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834448), нежитлового приміщення №123 загальною площею 72,6 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106615 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834503), житлової квартири №114 загальною площею 749,9 м2, житловою площею 358,9 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни, індексний номер 50456027 від 24.12.2019 (номер запису про іпотеку 34858730) - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- скасувати державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на квартиру №114 (номер запису про право власності 30441773) загальною площею 749,9 м2, з моменту її вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру №114 (номери запису про право власності 34609878 та 34609788) загальною площею 749,9 м2 - з моменту її вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинність записів про право власності Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю на нерухоме майно за №5816449 від 28.05.2014, здійсненого на підставі рішення №13381877 від 28.05.2014 (нежитлове приміщення №116), на нерухоме майно за №5818811 від 28.05.2014, здійсненого на підставі рішення №13386784 від 28.05.2014 (нежитлове приміщення №123), на нерухоме майно за №5817870 від 28.05.2014, здійсненого на підставі рішення №13384951 від 28.05.2014 (нежитлове приміщення №118), на нерухоме майно за №459856 від 06.03.2013, здійсненого на підставі рішення №1157021 від 26.03.2013 (квартира №114 ) - з моменту їх вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/6567/20 від 11.05.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовано тим, що враховуючи умови додаткових угод №47 та №48 до кредитного договору, якими строк кредитування було подовжено до 31.03.2018 і які є невід`ємними частинами кредитного договору №252-СВ від 04.03.2004, доводи позивача про те, що Банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису поза межами строку установленого законом, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та є безпідставними. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання виконавчого напису №7858 від 20.12.2017 таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою, не підтвердженою вірогідними засобами доказування, а відтак задоволенню не підлягає. Відповідно, вимоги про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, актів про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтв про право власності на спірне нерухоме майно, та вимоги про скасування державної реєстрації права власності щодо спірного майна, державної реєстрації іпотеки на нерухоме майно та державної реєстрації обтяжень нежитлових приміщень та відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинності запису про право власності позивача на нерухоме майно, які були заявлені позивачем лише як похідні від вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яка задоволенню не підлягає, також не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Фірма "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 у справі № 910/6567/20 та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт стверджує про те, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з порушенням приписів статей 87-88 Закону України "Про нотаріат", оскільки відповідач пропустив встановлений строк звернення за вчиненням виконавчого напису, який сплив 01.02.2015, а сума заборгованості, вказана у виконавчому написі, не є безспірною. Позивач вказує на те, що право вимоги виникло у відповідача 01.02.2014, на наступний день після закінчення строку фінансування, визначеного у п.1.1 Кредитного договору від 04.03.2004, у редакції додаткової угоди №46 від 16.12.2013, так як, за твердженням позивача, 29.04.2014 між сторонами було укладено новий договір під назвою додаткова угода №47, метою якого було рефінансування, а не реструктуризація заборгованості. Втім, за вчиненням виконавчого напису Банк звернувся лише в грудні 2017 року, тобто з пропуском установленого ст. 88 Закону України "Про нотаріат" строку. При цьому, оскільки, на думку апелянта, строк фінансування закінчився 31.01.2014, Банк неправомірно після 31.01.2014 нараховував відсотки по кредиту і відповідно безпідставно зарахував кошти направлені на погашення заборгованості за кредитним договором в період з 31.01.2014 по 15.02.2017 у сумі 2439988,18 Євро як сплата відсотків, що вплинуло на розмір заборгованості за кредитом.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2021 для розгляду апеляційної скарги Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю у справі №910/6567/20 визначено колегію суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 справу №910/6567/20 за апеляційною скаргою Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2021 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 26.01.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 розгляд справи відкладено на 09.02.2022.

АТ "Альфа-Банк" подало письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому заперечувало проти вимог, викладених у ній, та просило суд рішення залишити без змін, скаргу - без задоволення. При цьому відповідач посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

08.02.2022 представником відповідача Кузовлевим Р.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Обґрунтовуючи необхідність відкладення, заявник посилається на те, що представник відповідача Тавуля О.М. на сьогоднішній день ще не одужав від коронавірусної хвороби та не в змозі прийняти участь у судовому засіданні 09.02.2022. Також представник відповідача Сосюра О.М. хворіє на коронавірусну хворобу. До клопотання додано копію позитивного тесту Сосюри О.М. на визначення антигену SARS-CoV-2. Також представник відповідача повідомив, що він позбавлений можливості прийняти участь у судовому засіданні 09.02.2022, оскільки прийматиме участь у судовому засіданні Ірпінського міського суду Київської області 09.02.2022 об 11-00 год.

Розглянувши указане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення. При цьому суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 13 Господарського процесуального кодексу України установлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, установлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах установленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 216 Господарського процесуального кодексу України якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

До указаної заяви про відкладення розгляду справи не додано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин неможливості представника відповідача Тавулі О.М. бути присутнім у судовому засіданні.

Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Участь представників сторін у судовому засіданні, призначеному на 09.02.2022, обов`язковою не визнавалася.

Окрім того, відповідно до пункту 7 частини першої статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства установлено розумні строки розгляду справи судом.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату.

09.02.2022 до суду надійшло клопотання представника Баранівського О.Ю про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що на 09.02.2022 Верховним Судом призначено до розгляду справу № 910/6753/20. Розглянувши указане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на відсутність обов`язковості відповідної процесуальної дії з вказаної підстави згідно із нормами ГПК України.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши присутніх представників, апеляційним господарським судом установлено, що 04.03.2004 між Акціонерним комерційним банком «ХФБ Банк Україна», правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», та Фірмою «Т.М.М.» - Товариством з обмеженою відповідальністю укладено кредитний договір №252-СВ, згідно якого банк відповідно до умов та на термін цього договору надав позичальнику револьверну кредитну лінію.

У подальшому, сторони укладали ряд додаткових угод до кредитного договору №252-СВ, якими банк та позичальник змінювали раніше досягнуті домовленості в рамках кредитного договору №252-СВ.

30.03.2007 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №26 до Кредитного договору « 252-СВ від 04.03.2004, відповідно до змісту якої сторони вирішили викласти кредитний договір у новій редакції.

В додатковій угоді №46 від 16.12.2013 (далі - ДУ №46) до кредитного договору №252-СВ (у новій редакції від 30.03.2007) сторони погодили, що банк відповідно до умов та на термін цього договору надає позичальнику револьверну кредитну лінію із загальною сумою фінансування 15 376 721,00 євро з можливістю отримати в євро та з терміном фінансування до 31.01.2014 (п. 1.1. ДУ №46 ).

29.04.2014 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №47 (далі - ДУ №47) до кредитного договору №252-СВ у новій редакції від 30.03.2007, якою викладено умови кредитного договору у новій редакції, що викладена в додатку до додаткової угоди №47 від 29.04.2014.

30.09.2016 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №48 (далі - ДУ №48) до Кредитного договору №252-СВ від 04.03.2004 (у редакції від 29.04.2014), якою змінено умови кредитного договору щодо графіка погашення кредиту, процентного періоду та процентної ставки.

06.04.2017 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №49 (далі - ДУ №49) до Кредитного договору №252-СВ від 04.03.2004 (у редакції від 29.04.2014), якою сторони виклали пункти 4.3., 6.1.,10.1., Кредитного договору в новій редакції.

В забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №252-СВ від 04.03.2004 (зі змінами та доповненнями, які можуть вноситись до нього, і разом з усіма додатками до нього надалі - кредитний договір) з повернення тіла кредиту та сплати процентів, 04.03.2004 між сторонами був укладений договір застави, який в подальшому з урахуванням змін та доповнень був перейменований на Іпотечний договір (надалі - Іпотечний договір), відповідно до умов якого позивачем в першочергову іпотеку Банку з найвищим пріоритетом обтяження були передані квартира №111, що складається з 6 кімнат, загальною площею 359,3 кв.м, жилою площею 122,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира №114, що складається із 8 кімнат, загальною площею 749,90 кв.м, жилою площею 358,90 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; нежитлове приміщення №116, площею 1414,4 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення №118, площею 71,0 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення №123, площею 72,6 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю, як до позичальника та іпотекодавця, з вимогою про усунення порушення забезпеченого зобов`язання, в якій просило повернути банку прострочену заборгованість за кредитним договором.

20.12.2017 Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича за виконавчим написом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. за зверненням Банку вчинено виконавчий напис №7858, згідно якого запропоновано звернути стягнення на квартиру №111, квартиру №114 , нежитлове приміщення №116, нежитлове приміщення №118, нежитлове приміщення №123 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації іпотечного майна, частково задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" виключно щодо заборгованості за тілом кредиту (без врахування заборгованості за відсотками) у розмірі 14857932,43 Євро, що станом на 13.11.2017 становить еквівалент 459147256,92 грн. Строк за яким проводиться стягнення вказано з 31.10.2017 по 13.11.2017.

За вказаним виконавчим написом нотаріуса головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 23.01.2018 було відкрито виконавче провадження №55614130.

В межах вказаного виконавчого провадження, нерухоме майно було реалізоване ДП "Сетам" на електронних торгах 09.11.2018 та 05.12.2018, за результатами яких: власником нежитлового приміщення №116, нежитлового приміщення №118 та нежитлового приміщення №123 стало ТОВ "Транс Індустрія" (третя особа-1) про що свідчать протоколи електронних торгів №368626, №368627, №368628 від 09.11.2018, акти державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки №55614130/8, №55614130/8-1, №55614130/8-2 від 13.11.2018 та свідоцтва про право власності від 12.12.2018, зареєстровані за №9377, №9375, №9376; власником квартири №114 стало АТ "Укрсоцбанк", про що свідчать протокол електронних торгів №373918 від 05.12.2018, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки №55614130/8 від 20.02.2019 та свідоцтво про право власності від 20.02.2019, зареєстроване за №114.

У подальшому право власності на квартиру №114 перейшло до ОСОБА_1 (третьої особи-4) та ОСОБА_2 (третьої особи-5), про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відображені в інформаційній довідці від 03.04.2020 №206043335 та не заперечується сторонами.

Водночас ТОВ "Транс Індустрія" передало в іпотеку Акціонерному товариству "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост" нежитлові приміщення №116, №118 та №123, а ОСОБА_1 передав свою частину квартири №114 в іпотеку ОСОБА_3 , про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відображені в інформаційних довідках від 26.02.2021 №246145846, №246143367, №246142699, №246215460 та не заперечується сторонами.

Спір у даній справі виник у зв`язку із тим, що, на думку позивача, відповідач за вчиненням виконавчого напису нотаріуса звернувся з пропуском установленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строку та сума заборгованості, указана у виконавчому написі, не є безспірною. Указані обставини, на думку позивача, є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № №7858, вчинений 20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем. Відповідач проти цього заперечує, стверджуючи про правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з відсутності, на його думку, підстав для тверджень позивача щодо пропуску Банком строку для звернення до нотаріуса, а також з того, що позивач не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед Банком за кредитним договором на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка зазначена до стягнення.

Однак за результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені без урахування такого.

Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦК України, якщо строк установлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання такого зобов`язання.

Відповідно до Кредитного договору № 252-СВ від 04.03.2004 у новій редакції від 30.03.2007, термін фінансування означає максимальний термін протягом якого загальна сума фінансування повинна бути повернута позичальником та який визначено п.1.1. цього Договору.

Згідно з положеннями п.1.1. Додаткової угоди №46, банк відповідно до умов та на термін цього договору надає позичальнику револьверну кредитну лінію (надалі - "Фінансування") з загальною сумою фінансування 12 000 000 (дванадцять мільйонів) євро з можливістю отримувати в доларах США, євро та гривні та з терміном фінансування до 31 січня 2014 року.

Відсотковий період означає період, визначений згідно з пунктом 5.3. цього Договору.

Відповідно до п. п. "d", п. 5.3. Кредитного договору №252-СВ від 04.03.2004 у новій редакції від 30.03.2007, якщо відсотковий період за Кредитом перебігає термін Фінансування, то цей відсотковий період буде скорочено, щоб останній закінчувався в останній день терміну фінансування.

Згідно з п. п. "b", п.8.2. Кредитного договору № 252-СВ від 04.03.2004 у новій редакції від 30.03.2007, Позичальник зобов`язаний забезпечити повернення Фінансування, сплату відсотків, комісій та інших платежів відповідно до умов цього Договору.

Судом установлено, що умовами Кредитного договору в редакції від 30.03.2007 зі змінами, внесеними Додатковою угодою №46 від 16.12.2013, сторони не визначили строку дії договору, а погодили строк фінансування (кредитування), терміни закінчення фінансування (кредитування), а також терміни виконання зобов`язань позичальника з повернення кредитних коштів (які не були повернуті у строки, визначені договором) - до повного виконання зобов`язань.

Укладення додаткової угоди від 29.04.2014 №47 відбулось вже після настання події, що мала юридичне значення, а саме - майже через три місяці після спливу (закінчення) його дії, що відповідачем не спростовано.

Матеріалами справи підтверджується, що умовами Кредитного договору в редакції від 30.03.2007 зі змінами, внесеними Додатковою угодою №46 сторони погодили термін фінансування до 31.01.2014, а відтак, саме у межах цього строку Фірма "Т.М.М." - ТОВ мала право належним чином виконувати умови кредитного договору відповідно до умов, зазначених у такому договорі. Починаючи з 01.02.2014 у Фірми "Т.М.М." - ТОВ виник обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги відповідачем, повернути всю заборгованість за Кредитним договором у зв`язку зі спливом строку фінансування та непродовженням його на наступний період на момент закінчення такого строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 253 ЦК України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 ЦК України).

Момент укладення договору передбачений у статті 640 ЦК України і пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх його істотних умов та дотриманням певних вимог, якими є передання майна або вчинення іншої дії, нотаріальне посвідчення договору або його державна реєстрація, якщо таке передбачено актами цивільного законодавства.

Договір набирає чинності з моменту його укладення та не застосовується до відносин сторін, які виникли до його укладення (ч.2 ст.631 ЦК України).

Однак, з цього правила існує виняток, за яким сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Відтак, такий виняток може мати місце лише за згодою сторін.

Водночас вказаною нормою закону не надається право сторонам застосовувати зворотну дію в часі пунктів додаткової угоди або договору, та змінювати правові наслідки, які вже настали.

Постановою Верховного суду від 14.04.2020 у справі № 873/41/19 між тими ж сторонами установлено, що враховуючи приписи ч. 1 ст. 631 ЦК України, а також те, що саме зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним для такого виду договорів і сторонами досягнуто згоди з відповідних істотних умов кредитного договору, доводи позивача про те, що його дія закінчилася 31.01.2014, тобто зі спливом строку фінансування позичальника, є правомірним та обґрунтованими, що, утім, не свідчить про припинення зобов`язань позичальника з повернення банку усієї суми кредиту та інших нарахованих платежів за таким договором відповідно до положень ст. 599 ЦК України.

В силу ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої установлено ці обставини, якщо інше не установлено законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи відповідача та третіх осіб про те, що підписанням 29.04.2014 Додаткової угоди №47, сторони встановили нові строки виконання зобов`язань за Кредитним договором №252-СВ в ред. від 30.03.2007 з урахуванням змін внесених Додатковою угодою №46 від 16.12.2013, оскільки такі станом на момент укладення цієї угоди закінчились.

З матеріалів справи убачається, що сторонами Кредитного договору в новій редакції (в редакції додаткової угоди від 29.04.2014 №47) не було установлено - в розумінні наведеного вище припису частини третьої статті 631 ЦК України, що умова (пункт) даного договору в новій редакції (в редакції додаткової угоди від 29.04.2014 № 47 та з урахуванням подальших змін, внесених додатковою угодою від 30.09.2016 № 48) щодо установлення нового строку, протягом якого позивач міг належним чином виконати зобов`язання за кредитним договором, застосовується до відносин між сторонами, які виникли до укладення відповідної додаткової угоди.

Отже, Додаткова угода №47 від 29.04.2014 та Додаткова угода №48 від 30.09.2016 не є невід`ємними частинами договору, оскільки вони укладені після настання події, що має юридичне значення, а саме закінчення строку, протягом якого Фірма "Т.М.М." - ТОВ мала належним чином виконати зобов`язання за кредитним договором, а тому такі додаткові угоди не можуть змінювати порядок обчислення, перебігу та визначати момент закінчення строків, які станом на момент їх укладення закінчилися.

За приписами ст. 1052 Цивільного кодексу України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не установлено договором.

Фірма "Т.М.М." - ТОВ мало здійснювати повернення заборгованості на умовах, визначеними Кредитним договором лише в межах установленого сторонами строку фінансування, тобто до 31.01.2014.

Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст. 253 ЦК України щодо початку перебігу строку, суд погоджується із доводами позивача про те, що право вимоги на дострокове повернення позики, передбачене статтею 1052 ЦК України, виникло у відповідача 01.02.2014.

Судом відхиляються доводи відповідача про те, що постановою Касаційного господарського суду від 06.11.2018 у справі №910/1580/18 установлено, що право вимоги на повне дострокове повернення усього тіла кредиту виникло у банку лише 31.10.2017 - з моменту отримання боржником вимоги, оскільки такі обставини встановлювались у зазначеній справі судом, виходячи із пункту 9.2. кредитного договору в редакції додаткової угоди №47 від 29.04.2014, дія якого, як установлено вище, не поширюється на правовідносини, що виникли до укладення Додаткової угоди №47.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови вчинення виконавчих написів визначені ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

За приписами ст. 88 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У рішенні Конституційного Суду України від 1 липня 2020 року №7-р(І)/2020 у справі за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укркава" Конституційний Суд України указав, що із дослідження положень частини першої статті 88 Закону України "Про нотаріат" убачається, що строки для вчинення виконавчого напису нотаріусом є відмінними залежно від кола учасників правовідносин: у відносинах між юридичними особами строк скорочений порівняно зі строком, який застосовується у відносинах між фізичними особами. Таким чином, встановлюючи порядок нормативного регулювання діяльності нотаріату в частині визначення строків, у межах яких нотаріус може вчинити виконавчий напис, законодавець запровадив чітку їх диференціацію залежно від суб`єктного складу учасників правовідносин. Наведене дає підстави стверджувати, що передбачене оспорюваними положеннями Закону регулювання є реалізацією Верховною Радою України виключних повноважень визначати організацію і діяльність, у тому числі нотаріату, як це установлено в пункті 14 частини першої статті 92 Конституції України.

Конституційний Суд України вказав, що положення частини першої статті 88 Закону, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між юридичними особами - не більше одного року, є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування, тому застосування оспорюваних положень Закону особами (органами), діяльність яких ґрунтується на принципі верховенства права, жодним чином не призводить до протиправного позбавлення права власності.

Оскільки учасниками правовідносин є юридичні особи, а відтак, в силу положень ст. 88 Закону України "Про нотаріат" в редакції, чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису, строк для вчинення нотаріусом виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором становить один рік з дня виникнення права вимоги.

Безпосередньо в оспорюваному виконавчому написі нотаріусом зазначено, що стягнення здійснюється за період з 31.10.2017 по 13.11.2017 включно.

Таким чином, суд зауважує, що зважаючи на виникнення права вимоги на дострокове стягнення з боржника всієї суми заборгованості 01.02.2014, строком, протягом якого відповідач мав право звернутись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису був період з 01.02.2014 по 01.02.2015.

За таких обставин, вчинений 20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем виконавчий напис №7858, яким звернено стягнення на нерухоме майно позивача, не відповідає вимогам ч.1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

Надаючи оцінку доводам позивача щодо відсутності на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису безспірності суми заборгованості, суд відзначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не установлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1052 Цивільного кодексу України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не установлено договором.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, визначений в Кредитному договорі №252-СВ у новій редакції від 30.03.2007р. (з урахуванням положень п.1.1. Додаткової угоди №46) строк фінансування сплив 31.01.2014.

Як убачається із наданих відповідачем пояснень, ним не заперечувався факт нарахування та стягнення із Фірми "Т.М.М." - ТОВ грошових коштів в сумі 2 439 988,18 євро на погашення процентів за Кредитним договором в період з 31.01.2014 по 15.02.2017, та зазначив, що таке стягнення відбувалось відповідно до умов п.6.4. Кредитного договору в редакції від 29.04.2014.

Колегія суддів бере до уваги правову позицію, означену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованим твердження апелянта про те, що станом на день вчинення виконавчого напису нотаріусом, сума заборгованості за Кредитним договором №252-СВ у новій редакції від 30.03.2007 була меншою, ніж заявлена відповідачем у розрахунку та на яку вчинено виконавчий напис, оскільки зазначена без урахування стягнених з позивача 2 439 988,18 євро.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 № 645/1979/15-ц.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку (умов) вчинення виконавчого напису (в даному випадку - вимог щодо строку, у межах якого нотаріус може вчинити виконавчий напис) є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про визнання виконавчого напису №7858 таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо решти позовних вимог колегія суддів вважає за необхідне відзначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під позовною вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15, від 12 жовтня 2016 року, у справі №6-1981цс16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд і у постановах від 07 листопада 2018 року у справі №712/1317/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі №759/18852/14-ц, від 07 лютого 2019 року у справі №522/1516/15-ц, від 03 липня 2019 року у справі №372/4917/13, від 19 серпня 2020 року у справі №202/1698/17.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення основної позовної вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу нерухомого майна на оспорюваних електронних торгах та в результаті були видані свідоцтва про право власності і проведені відповідні реєстраційні дії, якими порушено право власності позивача, суд вбачає підстави для задоволення похідних позовних вимог про:

- визнання недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 09.11.2018 та оформлені протоколами електронних торгів №368626, №368627, №368628 Державного підприємства "Сетам";

- визнання недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 05.12.2018 та оформлені протоколом електронних торгів №373918;

- визнання недійсними актів №55614130/8, №55614130/8-1, №55614130/8-2 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13.11.2018;

- визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки №55614130/8 від 20.02.2019;

- визнання недійсними з моменту їх видачі свідоцтва про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Індустрія", видані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., оформлені 12.12.2018 на нежитлове приміщення №116, зареєстроване за №9375, загальною площею 1414,4 м2, нежитлове приміщення №123, зареєстроване за №9376, загальною площею 72,6 м2, нежитлове приміщення №118, зареєстроване за №9377, загальною площею 71,0 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- визнання недійсним з моменту його видачі свідоцтво про право власності Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на квартиру №114 (номер запису про право власності 30441773) загальною площею 749,90 м2, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстроване за №191, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Індустрія" на нежитлове приміщення №116 (номер запису про право власності 29412243), загальною площею 1414,4 м2, нежитлове приміщення №123 (номер запису про право власності 29412256), загальною площею 72,6 м2 та нежитлове приміщення №118 (номер запису про право власності 29412251), загальною площею 71,0 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - з моменту їх вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- скасування з моменту вчинення державної реєстрації іпотек щодо нежитлового приміщення №116 загальною площею 1414,4 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106366 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834301); нежитлового приміщення №118 загальною площею 71,0 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106501 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834403), нежитлового приміщення №123 загальною площею 72,6 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106578 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834478), житлової квартири №114 загальною площею 749,9 м2, житловою площею 358,9 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни, індексний номер 50455481 від 24.12.2019 (номер запису про іпотеку 34858449) - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- скасування з моменту їх вчинення державної реєстрації обтяжень щодо нежитлового приміщення №116 загальною площею 1414,4 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106438 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834326), нежитлового приміщення №118 загальною площею 71,0 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106548 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834448), нежитлового приміщення №123 загальною площею 72,6 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106615 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834503), житлової квартири №114 загальною площею 749,9 м2, житловою площею 358,9 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни, індексний номер 50456027 від 24.12.2019 (номер запису про іпотеку 34858730) - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- скасування державної реєстрації права власності Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на квартиру №114 (номер запису про право власності 30441773) загальною площею 749,9 м2, з моменту її вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру №114 (номери запису про право власності 34609878 та 34609788) загальною площею 749,9 м2 - з моменту її вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно;

- відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинність записів про право власності Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю на нерухоме майно за №5816449 від 28.05.2014, здійсненого на підставі рішення №13381877 від 28.05.2014 (нежитлове приміщення №116), на нерухоме майно за №5818811 від 28.05.2014, здійсненого на підставі рішення №13386784 від 28.05.2014 (нежитлове приміщення №123), на нерухоме майно за №5817870 від 28.05.2014, здійсненого на підставі рішення №13384951 від 28.05.2014 (нежитлове приміщення №118), на нерухоме майно за №459856 від 06.03.2013, здійсненого на підставі рішення №1157021 від 26.03.2013 (квартира №114 ) - з моменту їх вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору не впливають.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде установлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Частиною другою цієї статті передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За результатами апеляційного перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду м. Києва № 910/6567/20 від 11.05.2021 задовольнити.

Рішення Господарського суду м. Києва № 910/6567/20 від 11.05.2021 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №7858, вчинений 20 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем.

Визнати недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 9 листопада 2018 року та оформлені протоколами електронних торгів державного підприємства "Сетам": № 368626, № 368627, №368628.

Визнати недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 5 грудня 2018 року та оформлені протоколом електронних торгів державного підприємства "Сетам" №373918.

Визнати недійсними акти державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 листопада 2018 року №55614130/8, від 13 листопада 2018 року № 55614130/8-1, від 13 листопада 2018 року №55614130/8-2, від 20 лютого 2019 року № 55614130/8.

Визнати недійсними з моменту їх видачі свідоцтва про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Індустрія", видані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., оформлені 12.12.2018 на нежитлове приміщення №116, зареєстроване за №9375, загальною площею 1414,4 м2, нежитлове приміщення №123, зареєстроване за №9376, загальною площею 72,6 м2, нежитлове приміщення №118, зареєстроване за №9377, загальною площею 71,0 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Визнати недійсним з моменту його видачі свідоцтво про право власності Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на квартиру №114 (номер запису про право власності 30441773) загальною площею 749,90 м2, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстроване за №191, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Індустрія" на нежитлове приміщення №116 (номер запису про право власності 29412243), загальною площею 1414,4 м2, нежитлове приміщення №123 (номер запису про право власності 29412256), загальною площею 72,6 м2 та нежитлове приміщення №118 (номер запису про право власності 29412251), загальною площею 71,0 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - з моменту їх вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Скасувати з моменту вчинення державну реєстрацію іпотек щодо нежитлового приміщення №116 загальною площею 1414,4 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106366 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834301); нежитлового приміщення №118 загальною площею 71,0 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106501 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834403), нежитлового приміщення №123 загальною площею 72,6 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106578 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834478), житлової квартири №114 загальною площею 749,9 м2, житловою площею 358,9 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни, індексний номер 50455481 від 24.12.2019 (номер запису про іпотеку 34858449) - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Скасувати з моменту їх вчинення державну реєстрацію обтяжень щодо нежитлового приміщення №116 загальною площею 1414,4 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106438 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834326), нежитлового приміщення №118 загальною площею 71,0 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106548 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834448), нежитлового приміщення №123 загальною площею 72,6 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин Анастасії Сергіївни, індексний номер 46106615 від 22.03.2019 (номер запису про іпотеку 30834503), житлової квартири №114 загальною площею 749,9 м2, житловою площею 358,9 м2, проведеної на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни, індексний номер 50456027 від 24.12.2019 (номер запису про іпотеку 34858730) - про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Скасувати державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на квартиру №114 (номер запису про право власності 30441773) загальною площею 749,9 м2, з моменту її вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру №114 (номери запису про право власності 34609878 та 34609788) загальною площею 749,9 м2 - з моменту її вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинність записів про право власності Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю на нерухоме майно за №5816449 від 28.05.2014, здійсненого на підставі рішення №13381877 від 28.05.2014 (нежитлове приміщення №116), на нерухоме майно за №5818811 від 28.05.2014, здійсненого на підставі рішення №13386784 від 28.05.2014 (нежитлове приміщення №123), на нерухоме майно за №5817870 від 28.05.2014, здійсненого на підставі рішення №13384951 від 28.05.2014 (нежитлове приміщення №118), на нерухоме майно за №459856 від 06.03.2013, здійсненого на підставі рішення №1157021 від 26.03.2013 (квартира №114 ) - з моменту їх вчинення, про що внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа-банк" (м. Київ,вул. В.Васильківська, 100, код 23494714) на користь Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю (м. Київ, вул. Провіантська, 3, код 14073675) 52886,00 грн судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа-банк" (м. Київ,вул. В.Васильківська, 100, код 23494714) на користь Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю (м. Київ, вул. Провіантська, 3, код 14073675) 72519,00 грн судового збору за перегляд справи апеляційною інстанцією.

Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.02.2022.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов