ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

10 лютого 2022 року Справа № 915/1097/20

м. Миколаїв

Кредитор: Державне підприємство «Миколаївський бронетанковий завод», 54017, м.Миколаїв, вул.1-а Слобідська, 120.

Боржник: Державне підприємство «Миколаївський суднобудівний завод»,

(54001, м.Миколаїв, вул. Адміральська, 38, , ел.пошта )

Розпорядник майна: арбітражний керуючий Шалашний Леонід Олександрович (93000, Луганська обл., м.Рубіжне, вул. Померанчука, 15а, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Суддя Ткаченко О.В.

Представники:

від кредитора: представник не з`явився,

від боржника: Царюк В.В., за довіреністю,

розпорядник майна: Шалашний Л.О.

СУТЬ СПРАВИ: розгляд грошових вимог до боржника

Ухвалою суду від 16.10.2020р. було відкрито провадження у справі №915/1097/20 про банкрутство ДП «Миколаївський суднобудівний завод», введено процедуру розпорядження майном боржника з 25.05.2020р. на строк до 170 календарних днів, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Шалашного Леоніда Олександровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1457 від 12.07.2013р.).

На сайті Вищого господарського суду України 16.10.2020р. за №65360 розміщено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

17.11.2020р. від державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» до суду надійшла заява про визнання кредиторських вимог у загальній сумі 21582,02 грн.

Ухвалою суду від 18.11.2020р. розгляд заяви був призначений на 03.12.2020р.

30.11.2020р. від розпорядника майна до суду надійшов відзив, в якому він заявлені грошові вимоги визнав в повному обсязі.

03.12.2020р. судове засідання не відбулось у зв`язку з направленням матеріалів справи до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 12.04.2021р. розгляд справи в тому числі і заявлених грошових вимог був призначений на 19.05.2021р.

11.12.2020р. від боржника до суду надійшли заперечення щодо кредиторських вимог, в яких заперечує проти заявлених позовних вимог, зазначаючи про те, що заявлені грошові вимоги не підтверджені належними первинними бухгалтерськими документами, натомість акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2017р. по 01.01.2018р. не містить підтвердження заборгованості підприємства-боржника перед кредитором на суму 21582,02 грн. Наявна надана кредитором видаткова накладна за договором №213-61/1172 від 17.11.2014р. свідчать про наявність заборгованості в сумі 11758,61 грн., однак боржник заявляє про пропуск кредитором строку позовної давності для звернення з відповідними вимогами.

16.12.2020р. від кредитора до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника кредитора.

22.12.2020р. від розпорядника майна до суду надійшов новий відзив на заявлені грошові вимоги, в якому він також не визнає заявлені грошові вимоги ДП «Миколаївський бронетанковий завод» до боржника з підстав, аналогічних за змістом підставам, викладеним у відзиві боржника та просить суд вважати раніше поданий відзив недійсним.

Ухвалою суду від 19.05.2021р. розгляд грошових вимог ДП «Миколаївський бронетанковий завод» був відкладений на 06.07.2021р.

Судове засідання, призначене на 06.07.2021р. не відбулось у зв`язку з направленням матеріалів справи до Південно-західного апеляційного господарського суду та в подальшому до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою суду від 17.12.2021р. розгляд справи в тому числі і заявлених грошових вимог був призначений на 08.02.2022р.

В судовому засіданні 08.02.2022р. представник боржника та розпорядник майна проти заявлених грошових вимог ДП «Миколаївський бронетанковий завод» заперечують в повному обсязі з підстав, викладених у відзивах.

Представник заявника в судове засідання не з`явився.

Судом враховано, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

В судовому засіданні 08.02.2022р. суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати до 10.02.2022р.

Після виходу з нарадчої кімнати 10.02.2022р. суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, оцінивши їх відповідно до вимог ст.86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні.

Судом встановлено, що заяву ДП «Миколаївський бронетанковий завод» з грошовими вимогами до боржника подано до суду з дотриманням строку, встановленого судом згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Зі змісту заяви ДП «Миколаївський бронетанковий завод» вбачається, що заявлені грошові вимоги є заборгованістю боржника перед кредитором за двома договорами: договором поставки від 17.11.2014р. №213-61/1172 та договором підряду №61/1012 від 25.12.2013р.

Заявник зазначає, що від здійснив роботи за договором №61/1012 на суму 22150,0 грн. та поставив товар за договором №213-61/1172 на суму 11758,61 грн., однак не оплатив вказані роботи та вартість поставленого товару, внаслідок чого за ним обліковується борг в сумі 21582,02 грн.

На підтвердження наявності боргу заявник надав суду акт звірки взаємних розрахунків, станом на 30.06.2017р. та акт звіряння за договором №61/1012 від 25.12.2013р. відповідно до яких за підприємством боржником обліковується заборгованість в сумі 21582,02 грн.

Як вбачається з матеріалів заяви, 25 грудня 2013 року за №61/1012 між державним підприємством «Миколаївський бронетанковий завод», як виконавцем, та державним підприємством «Суднобудівний завод ім.61 Комунара», як замовником, був укладений договір підряду, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати замовнику послуги з цинкування деталей корпуса броньованої колісної техніки БТР-4Е, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити ці послуги.

Відповідно до умов розділу 3 договору здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом здавання-приймання наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін (п.3.1 договору); підписання акту здавання-приймання наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку (п.3.2 договору); в разі, якщо замовник не повернув в термін два робочих дні підписаний зі свого боку акт здавання-приймання наданих послуг, або заперечень по виконанню послуг, послуги вважаються прийнятими в повному обсязі.

Загальна вартість робіт за вказаним договором вкладає 33330,0 грн. (п.4.1 договору).

Відповідно до умов п.4.2 договору, замовник здійснює оплату наданих послуг у два етапа: авансовий платіж - 50% в строк 5 банківських днів з дня підписання договору; остаточний розрахунок - 50% в строк 10 банківських днів з дня підписання сторонами акту здавання-приймання наданих послуг на підставі рахунку виконавця.

До матеріалів заяви не додано акту здавання-приймання виконаних робіт та рахунку виконавця, виставленого на здійснення оплати виконаних та прийнятих робіт за даним договором. Також до матеріалів заяви не додано доказів здійснення/нездійснення оплати авансу в розмірі 50% від вартості послуг.

За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити дійсних обсяг наданих заявником (кредитором) послуг, їх належне прийняття боржником та їх вартість. Яка залишилась неоплаченою.

Надані заявником (кредитором) акти звірки взаємних розрахунків без надання первинних бухгалтерських документів на підтвердження фактичного виконання, прийняття та здійснення/нездійснення часткової оплати, не можуть вважатись доказом на підтвердження фактичного виконання робіт за вказаним договором підряду та суми наявної заборгованості боржника за даним договором.

Також, з наявних матеріалів заяви вбачається, що 17 листопада 2014 року за №213-61/1172 між державним підприємством «Миколаївський бронетанковий завод», як постачальником, та державним підприємством «Суднобудівний завод ім..61 Комунара», як замовником, був укладений договір поставки, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати продукцію, а замовник - прийняти й оплатити передану продукцію на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до умов п.5.2 договору, оплата обумовленої сторонами продукції за обумовленими цінами здійснюється замовником наступним чином: згідно виставленого постачальником рахунку замовник оплачує 50% вартості продукції у вигляді попередньої оплати протягом 10 банківських днів з моменту отримання від постачальника рахунку, складеного на підставі заявки замовника; остаточний розрахунок замовник здійснює протягом 14 банківських днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної чи акту здачі-прийняття послуг.

Заявником (кредитором) надано суду копію видаткової накладної №4 від 22.01.2015р., відповідно до якої постачальник передав, а замовник отримав товар (ущільнювач лючка 4905-9009757 у кількості 36 шт., буфер стискання 4905-903010-01 у кількості 36 шт., буфер ходу віддачі 4905-2903110 у кількості 36 шт.) на загальну суму 11758,61 грн.

Вказана накладна підписана сторонами без заперечень та зауважень.

Також сторонами підписаний акт №2 від 22.01.2015р. приймання-передачі вказаного товару.

Будь-яких доказів виставлення рахунку на оплату, здійснення боржником оплати авансу 50% вартості поставленої продукції до заяви не додано.

За таких обставин, у суду відсутні можливості здійснити перевірку фактичного належного виконання сторонами умов договору та з`ясувати наявний залишок заборгованості за даним договором.

Також матеріали заяви не містять відомостей щодо звернення заявника (кредитора) до боржника з вимогами щодо здійснення оплати наявної заборгованості та доказів визнання/невизнання боржником вказаного боргу.

Відповідно до п. 4.4.1 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», у дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

визнання пред`явленої претензії;

зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

письмове прохання відстрочити сплату боргу;

підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Пунктом 2.3 вказаної постанови визначено, що якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Таким чином питання переривання строку позовної давності не може ставитись в залежність від визнання боржником свого боргу, натомість відмова судом у задоволенні позову має місце лише у випадку встановлення обґрунтованості позовних вимог та заявленням стороною у справі про сплив позовної давності.

Норми чинного законодавства України не містять підстав для відмови у задоволенні позову у випадку встановлення судом обґрунтованості позовних вимог та визнання боржником (відповідачем) позову повністю.

В даному випадку матеріали заяви не містять доказів обґрунтованості заявлених грошових вимог та доказів визнання боржником вказаних грошових вимог у повному обсязі.

Судове рішення не можу ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для визнання заявлених грошових вимог ДП «Миколаївський бронетанковий завод» та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Керуючись ст. ст. 2, 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233-235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Грошові вимоги ДП «Миколаївський бронетанковий завод» до ДП «Миколаївський суднобудівний завод» в сумі 21582,02 грн. відхилити.

2. Ухвалу надіслати кредитору, боржнику, розпоряднику майна.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складений та підписаний 14.02.2022р.

Суддя О.В. Ткаченко