ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" лютого 2022 р. Cправа № 902/1202/21

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.

За участю представників сторін:

позивача Хміль В.М., ордер Серія КС №909702 від 27.10.2021;

відповідача не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАТІНУМОІЛ" (вул. Б. Хмельницького, буд. 36, кв. 29, м. Монастирище, Черкаська обл., 19100)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНА ФІРМА "ЕТАЛОН-БУД" (вул. Максимовича, буд. 4, офіс 408, м. Вінниця, 21036)

про стягнення 68745,01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЛАТІНУМОІЛ" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНА ФІРМА "ЕТАЛОН-БУД" про стягнення 821 507,96 грн. заборгованості, з яких: 752 762,95 грн. - основного боргу, 57 971,88 грн.- пені, 10 773,13 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів №ПО-68 від 05.04.2021 в частині оплати за поставлені нафтопродукти.

Ухвалою від 07.12.2021 суд постановив відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначити на 11 січня 2022 року.

10.01.2022 на адресу суду засобами електронного зв`язку від позивача надійшли заява про зменшення розміру позовних вимог, клопотання про повернення частини сплаченого судового збору та про розгляд справи без його участі.

В заяві про зменшення позовних вимог позивачем зазначено, що на момент подання позовної заяви сума основної заборгованості відповідача перед позивачем становила 752762,95 грн, разом з тим відповідач 30.12.2021 перерахував позивачу кошти в розмірі 752762,95 грн, що стверджується платіжним дорученням №845 від 30.12.2021 тому позивач на підставі ст. 46 ГПК України зменшує суму позовних вимог та просить стягнути з відповідача 57 971,88 грн.- пені та 10 773,13 грн. - 3% річних.

В судовому засіданні 11.01.2022, з огляду на те, що заява про зменшення розміру позовних вимог подана представником позивача з дотриманням положень ст.46 ГПК України, суд прийняв означену заяву до розгляду, про що зазначено в ухвалі від 11.01.2022 якою, крім іншого, закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 02 лютого 2022 р.

В судове засідання 02.02.2022 з`явився представник позивача, відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що вбачається, з наявного в матеріалах справи, витягу із сайту Укрпошта про відстеження поштового відправлення №742, згідно якого ухвала від 11.01.2022 вручена відповідачу 17.01.2022 за довіреністю.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та заявив усне клопотання про подання протягом 5 днів, з дня ухвалення рішення, доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 02.02.2022 судом долучено вступну та резолютивну частину рішення до матеріалів справи без її проголошення, в зв`язку з неявкою представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЛАТІНУМОІЛ" (позивач, в договорі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНА ФІРМА "ЕТАЛОН-БУД" ( відповідач, в договорі Покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів № ПО-68 (надалі Договір), відповідно до п 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати в погоджені строки, а Покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в Договорі, нафтопродукти, іменовані далі за текстом - "Товар", найменування, кількість, ціна яких вказується в видаткових накладних, які оформлюються на кожну окрему партію Товару.

Товар поставляється погодженими партіями. Постачання та приймання Товару підтверджується накладними документами на Товар (видатковими накладними та/або актами приймання-передачі, товарно-транспортними накладними), які підписані представниками обох Сторін. Постачальник зобов`язаний надати податкову накладну та товарно-транспортну накладну (п. 2.1. Договору).

Вартість Товару зазначається з урахуванням ПДВ, наливу та з урахуванням транспортних витрат. Загальна ціна цього Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого Товару Покупцем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії Товару визначається Постачальником в рахунках-фактурах та видаткових накладних (п. 3.1. та п. 3.2. Договору).

Покупець зобов`язується оплатити повну вартість (в розмірі 100%) Товару (в тому числі ПДВ) відображену в рахунках-фактурах та накладних документах на Товар, (видаткових накладних та/або актах приймання-передачі), протягом 5 (п`яти) банківських днів, з дати здійснення поставки Товару (п. 3.3. Договору).

Товар який поставлений в рамках цього Договору, оплачується в календарній послідовності його поставки (п. 3.9. Договору).

У випадку несвоєчасної оплати (не оплати), Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період несвоєчасної оплати (не оплати) за кожний день прострочення, з суми невиконаного грошового зобов`язання (п. 4.1. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31 грудня 2025 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного проведення. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє винну Сторону від відповідальності за його невиконання (п. 6.1. Договору).

Як зазначено позивачем в позовній заяві Постачальником в період з 12.05.2021 по 02.08.2021 була поставлена продукція згідно видаткових накладних на загальну суму 1952762,95 грн., а саме згідно видаткових накладних: № 2360 від 12.05.2021 на суму 70188,72 грн, № 2533 від 18.05.2021 на суму 88998,11 грн, №2544 від 18.05.2021 на суму 122644,80 грн, №2691 від 25.05.2021 на суму 171864,58 грн, №2807 від 28.05.2021 на суму 139159.80 грн, №2980 від 03.06.2021 на суму 133091,40 грн, №3068 від 08.06.2021 на суму 123240,00 грн, №3240 від 16.06.2021 на суму 207209,10 грн, № 3472 від 25.06.2021 на суму 186107,04 грн, № 3675 від 05.07.2021 на суму 249193,30 грн, №3843 від 12.07.2021 на суму 84120,00 грн, №4033 від 19.07.2021 на суму 140201,42 грн, № 4369 від 28.07.2021 на суму 22010,69 грн та №4524 від 02.08.2021 на суму 214733,99 грн.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково в сумі 1200000,00 грн але не в строки визначені договором.

Станом на день подачі позовної заяви до суду заборгованість по сплаті основного зобов`язання, з врахуванням часткових погашень (в сумі 1200000,00 грн.) становила 752762,95 грн.

В зв`язку з не проведенням відповідачем повної оплати отриманого товару позивач був змушений звернутись до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача 752762,95 грн. - основного боргу, 57971,88 грн.- пені та 10773,13 грн. - 3% річних.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог в частині основного боргу, в зв`язку із проведення відповідачем оплати заборгованості, а саме 30.12.2021 на суму 752762,95 грн, що підтверджується доданим до заяви копією платіжного доручення №845.

З огляду на викладене на день прийняття рішення позивач просить стягнути з відповідача 57971,88 грн. - пені та 10773,13 грн. - 3% річних.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Приписами статей ст. 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів №ПО-68 від 05.04.2021р. у визначені Договором строки, не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем товару і лише після відкриття провадження у справі відповідач повністю погасив борг, що стало причиною зменшення позивачем позовних вимог.

В результаті викладеного, позивач просить стягнути з відповідача 57971,88 грн. - пені та 10773,13 грн. - 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.1. Договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати (не оплати), Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період несвоєчасної оплати (не оплати) за кожний день прострочення, з суми невиконаного грошового зобов`язання.

Суд дослідивши наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних, виявив помилки в періодах нарахувань, таким чином, судом здійснено власний розрахунок пені та 3% річних в системі «Ліга Закон» за загальний період з 20.05.2021 по 25.11.2021 включно, з врахуванням часткових проплат і вихідних днів, по кожній видатковій накладній окремо та встановлено що вимоги позивача про стягнення 57971,88 грн. - пені та 10773,13 грн. - 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 56584,68 грн. - пені та 10497,76 грн. - 3% річних.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір при поданні позовної заяви до суду - в розмірі 12322,63 грн, згідно платіжного доручення №2598 від 25.11.2021

Як зазначалось вище позивач, в строки передбачені ч. 2 ст. 46 ГПК України, подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Одночасно з заявою про зменшення позовних вимог позивачем подано до суду клопотання про повернення судового збору, в зв`язку із зменшенням позовних вимог.

Оскільки з заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 57971,88 грн. - пені та 10773,13 грн. - 3% річних, позивач мав сплатити мінімальну ставку судового збору в розмірі 2270,00 грн поверненню з Державного бюджету підлягає судовий збір в розмірі 10052,63 грн на підставі ухвали суду.

З огляду на викладене розподілу між сторонами підлягає судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, в зв`язку з усним клопотанням представника позивача про намір надати до суду докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення, данні витрати слід призначити до розгляду в судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНА ФІРМА "ЕТАЛОН-БУД" (вул. Максимовича, буд. 4, офіс 408, м. Вінниця, 21036, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАТІНУМОІЛ" (вул. Б. Хмельницького, буд. 36, кв. 29, м. Монастирище, Черкаська обл., 19100, РНОКПП ) 56584,68 грн. - пені, 10497,76 грн. - 3% річних та 2215,10 грн. витрат на сплату судового збору.

3. У частині стягнення 1387,20 грн. - пені та 275,37 грн. - 3% річних відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Призначити судове засідання щодо розгляду заяви позивача про стягнення понесених витрат на правову допомогу на 21.02.2022 о 15:30 год.

6. Копію рішення надіслати сторонам рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 10 лютого 2022 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Б. Хмельницького, буд. 36, кв. 29, м. Монастирище, Черкаська обл., 19100)

3 - відповідачу (вул. Максимовича, буд. 4, офіс 408, м. Вінниця, 21036)