ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2022м. ДніпроСправа № 904/9379/21
За позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення 41 019,35 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Чигрин О.В., головний спеціаліст відділу правового забезпечення

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області суму заборгованості за безпідставно набуту теплову енергію у розмірі 27 755,47грн., інфляційні втрати у розмірі 2 425,62грн. та 3% річних у розмірі 932,60грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг з теплопостачання у період з 01.01.2019 по 14.04.2021. Правовими підставами позову позивач зазначає, серед іншого, статті 1212, 1213 Цивільного кодексу України. Відповідач є власником (на праві оперативного управління) нежитлового приміщення 30, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кирило-Мефодіївській, буд. 1, до якого поставляється теплова енергія. У спірний період відповідач отримував теплову енергію, однак оплату не здійснив.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що:

- управління відповідно до статті 2 Бюджетного кодексу України, як орган державної влади, є бюджетною установою, а отже, позивач мав би застосувати тариф для бюджетної установи;

- 21 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір №1241 купівлі-продажу теплової енергії згідно з яким теплопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію Головному управлінню в потрібних обсягах, а Головне управління, в свою чергу, зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами в терміни, передбачені договором. Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІІ договір слід вважати чинним та при розрахунку заборгованості виходити з зазначеного у договорі тарифу 1367.62грн. аж до укладення договору відповідно до положень статей 13, 14 Закону № 2189-VIII.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач вважає, що відповідач не спростував його твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021 справу №904/9379/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою господарського суду від 13.12.2021 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

01 лютого 2022 року до господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про зміну предмета позову (вх. №5153/21), якою просить стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області суму заборгованості за період з 01.01.2019 по 14.04.2021 у розмірі 41019,35грн., з яких: основний борг у розмірі 34 906,92грн.; інфляційні втрати у розмірі 4 328,28грн.; 3% річних у розмірі 1 784,15грн.

У той же час позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок інфляційних втрат за період з березня 2019 року по грудень 2021 року на суму 4 017,51грн. та 3% річних за період з 01.03.2019 по 31.01.2022 у сумі 1 697,36грн.

Відповідно до п.2 ч.2, ч. 3 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а також до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Суд приймає до розгляду заяву про зміну предмету позову та розглядає справу з урахуванням викладених в цій заяві обставин.

Після надходження до суду заяв по суті справи у суду виникла необхідність отримання від учасників справи усних пояснень щодо предмета спору та огляду у судовому засіданні оригіналів документів, поданих сторонами до суду в обґрунтування своїх вимог та заперечень, що зумовило необхідність виклику представників сторін у судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 призначено судове засідання на 11 лютого 2021 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 07.02.2022 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежиле приміщення загальною площею 87,0кв.м., вбудоване в перший поверх п`ятиповерхового житлового будинку, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Товстановського (вул. Кирило-Мефодіївська; вул. Товстановського), буд. 1, прим. 30 належить Головному управлінню Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на праві оперативного управління (Інформаційна довідка виготовлена на запит суду станом на 01.02.2022, а.с.99-100).

21 грудня 2018 року між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація) та Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (споживач-покупець) був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії №1241 (а.с. 46-49).

За цим договором теплопостачальна організація - продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1 договору).

Теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах, визначених в додатку 1 до цього договору, що є його невідємною частиною, на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду; гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об`єму природного газу) (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 4.1.1 договору теплопостачальна організація продавець надає споживачу-покупцю послуги з постачання теплової енергії на його приміщення, згідно додатку 3 "Дислокація" цього договору, відповідно до теплового навантаження наданого споживачем-покупцем.

За умовами пункту 4.2.5 договору до обов`язків теплопостачальної організації належить, зокрема виписувати рахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії споживачеві-покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти передачі-прийняття теплової енергії, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем в підписаному, зі своєї сторони, вигляді теплопостачальній організації-продавцю до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності розрахунковим способом (п. 5.1 договору).

У відповідності до пунктів 6.1, 6.2, 6.3 розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем, проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства.

Тариф на постачання теплової енергії встановлюється в розмірі 1 367,62грн. за 1 Гкал з ПДВ.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача-покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача-покупця за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту споживачем-покупцем теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір набуває чинності згідно частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України з моменту фактичного надання теплопостачальною організацією продавцем теплової енергії (послуги з теплопостачання) споживачу-покупцю з 01 грудня та діє до 31 грудня 2018 року.

Договір припиняє свою дію у випадках: взаємної згоди сторін про його припинення (за умови укладання сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору); прийняття відповідного рішення господарським судом; ліквідації однієї із сторін.

Припинення дії договору не звільняє споживача від обов`язку повної сплати за спожиту теплову енергію (п. 10.2 договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення (п.10.3 договору).

Строком дії господарського договору є час, протягом якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладання ними господарського договору, поширюються умови укладання договору (п. 10.4 договору).

Договір підписано та скріплено печатками підприємств, а також зареєстровано та взято на облік Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області 27.12.2018, реєстраційний номер зобов`язання 192.

У судовому засіданні, яке відбулось 11.02.2022 судом оглянуто наданий відповідачем оригінал договору купівлі-продажу теплової енергії №1241 від 21.12.2018.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово на виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір купівлі - продажу теплової енергії №1241 від 21.12.2018 був чинним протягом спірного періоду.

Відповідно до Додатку №1 до цього договору визначені обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу в опальний період. Вартість теплової енергії, що постачається споживачу, за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору становить 19 174,17грн, у тому числі ПДВ 3 834,83 грн. Всього 23 009,00грн. (а.с. 50).

Додатком №2 до договору визначені умови припинення постачання теплової енергії (а.с 51).

Додатком №3 визначена дислокація до договору купівлі-продажу теплової енергії №1241 від 21.12.2018, а саме: найменування об`єкту офіс інспекції; адреса вул. Кирило-Мифодіїївська, буд. 1, прим. 30; ТК 114; Qоп. Гкал/год 0,0038; S, м2 87,0 (а.с. 52).

Вищезазначений будинок є багатоповерховим та підключений до централізованої системи опалення, теплопостачання до якої здійснює АТ "Криворізька теплоцентраль". Опалення приміщення № 30 здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення.

Згідно Акту теплової інспекції АТ "Криворізька теплоцентраль" № 134 від 20.02.2019, приміщення 30 по вул. Кирило-Мефодіївська, 1 опалюється опалювальними приладами марки КІRАМ в кількості 43 секції (а.с. 17).

На виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради № 407 від 12.09.2019 "Про початок опалювального сезону 2018-2019 років", № 448 від 18.09.2019 "Про початок опалювального сезону 2019-2020 років", № 466 від 16.09.2020 "Про початок опалювального сезону 2020-2021 років", позивачем своєчасно розпочато опалювальні сезони 2018-2021 у м. Кривому Розі.

Згідно Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6029 від 21.12.2018 позивач поставив відповідачу теплову енергію для бюджету за І-ІІ декаду грудня 2018 року, у кількості 16,814Гкал, на загальну суму 22 995,68 грн. Акт підписаний та скріплений печатками підприємств (а.с.104 на зворотному боці).

Належне виконання зобов`язань АТ "Криворізька теплоцентраль" стосовно надання послуги з теплопостачання відповідачу у період з 01.01.2019 по 14.04.2021 підтверджується Актами включення опалення та припинення подачі теплоносія, а саме:

- Акт про включення опалення від 17.11.2018;

- Акт про припинення подачі теплоносія від 08.04.2019;

- Акт про включення опалення від 15.10.2019;

- Акт про припинення подачі теплоносія від 15.04.2020;

- Акт про включення опалення від 31.10.2020;

- Акт про припинення подачі теплоносія від 14.04.2021.

АТ "Криворізька теплоцентраль" виставило відповідачу рахунок на оплату №6029 від 21.12.2018 на суму 22 995,68грн. Згідно платіжного доручення №924 від 26.12.2018 відповідачем перераховано на рахунок позивача суму 22 995,68грн. (а.с. 104 - 105).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №869 від 17.06.2011 року "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" тарифи формуються для трьох категорій споживачів населення, бюджетних установ, інших споживачів.

У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 року №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами "для населення" здійснюють власники чи користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, а для утримувачів бюджетних установ застосовується тариф "для бюджетних установ".

Оскільки відповідач є бюджетною установою та спожив теплову енергію для обігріву належного йому на праві оперативного управління нежитлового приміщення, тому позивачем, при розрахунках вартості наданих відповідачу послуг, застосовувалися тарифи, передбачені для групи "для бюджетних установ".

Відповідно до Розрахунку спожитої теплової енергії по приміщенню № 30 по вул. Кирило-Мефодіївській, буд. 1, за період з 01.01.2019 по 14.04.2021 до спірного приміщення поставлено теплову енергію у загальній кількості 19,21 Гкал на суму 34 906,92 грн.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщення відповідача з січня 2019 року по квітень 2021 року підтверджується належним чином засвідченими копіями актів про підключення опалення на початку опалюваних сезонів та актів про відключення опалення наприкінці опалюваних сезонів: від 15.10.2019, 15.04.2020, 31.10.2020, 14.04.2021, які підписані представниками АТ "Криворізька теплоцентраль" та ТОВ "Житлокомцентр" (балансоутримувачем будинку) (а.с. 24, 25).

З наведеного слідує, що підключення та відключення споживачів, що мають єдину з житловими будинками систему опалення, здійснюється одночасно з підключенням та відключенням внутрішньої системи опалення та гарячого водопостачання житлових будинків в цілому. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує усі приміщення в житловому будинку.

Крім того, факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актом №134 від 20.02.2019 (а.с. 17).

Оскільки система опалення належного відповідачу приміщенню №30 загальною площею 87,0 кв.м. у житловому будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кирило-Мефодіївська, буд. 1 є єдиною з системою опалення житлового будинку, розташованого за цією ж адресою, суд констатує, що відповідачем в період: січень 2019 року - квітень 2021 року споживалась теплова енергія.

Водночас, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, такий обґрунтовано здійснений виходячи з суми споживання тепла на опалення помноженої на тариф та здійснено нарахування за спірний період, що становить 34 906,92 грн.

Позивач просить стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 34906,92грн, 3% річних у розмірі 1784,15грн, втрати від інфляції у розмірі 4328,28грн, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю підстав для сплати відповідачем заявлених позивачем до стягнення коштів за поставку теплової енергії у період з січня 2019 року по квітень 2021 року.

Відповідно до положень статей 13, 41 Конституції України, статей 11, 319 Цивільного кодексу України обов`язок власника (житлового чи нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку щодо утримання належного йому майна виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з частинами першою, другою статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

За статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Закон України "Про теплопостачання" визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІІ від 09.06.2018 у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення;

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень Кабінету Міністрів України належить, зокрема, затвердження порядків формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування.

До повноважень органів місцевого самоврядування належать, окрім іншого, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону (пункт 2 частини третьої статті 4 Закону).

Частиною першою статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що до житлово-комунальних послуг належить комунальна послуга - послуга з постачання теплової енергії.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги").

За приписами частини першої статті 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 16 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги").

Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску (ч. 2 ст. 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до положень статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. При цьому, вказана норма права покладає на споживача обов`язок щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Тобто, Закон не передбачає безоплатного споживання теплової енергії та зобов`язує споживачів здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 6.3 договору сторони погодили, що остаточний розрахунок за фактично спожиту споживачем-покупцем теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Враховуючи умови п. 6.3 договору строк оплати поставленої позивачем теплової енергії відповідачу, є таким, що настав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 34 906,92грн. відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 34 906,92грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення вартості спожитої теплової енергії позивач просить стягнути три відсотки річних за період прострочки з 01.02.2019 по 31.01.2022 у сумі 1 784,15грн. та інфляційні збитки за період з лютого 2019 по грудень 2021 року у сумі 4 328,28грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3 % річних та втрат від інфляції, судом встановлено, що позивачем невірно визначено період прострочки виконання зобов`язань. Здійсненою господарським судом перевіркою правильності нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат встановлено, що розмір 3% річних складає 1 697,36 грн. та інфляційні втрати складають 4 017,51грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 40621,79грн, з яких: заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 34906,92грн, 3% річних у сумі 1697,36грн та інфляційні втрати в сумі 4017,51грн.

Щодо юридичної кваліфікації спірних відносин суд зазначає таке. Згідно принципу jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №12 від 26.11.2021 (а.с. 7).

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2 248,00грн. відповідно до статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення 41 019,35 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (49006, м. Дніпро, вул. Філософська, 39А; ідентифікаційний код 40359593) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1; ідентифікаційний код 00130850) основний борг у розмірі 34 906 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот шість)грн. 92коп., 3% річних у розмірі 1697 (одна тисяча шістсот дев`яносто сім)грн. 36коп., втрати від інфляції у сумі 4017 (чотири тисячі сімнадцять)грн. 51коп. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 248 (дві тисячі двісті сорок вісім)грн. 00 коп., видати наказ.

Наказ видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.02.2022

Суддя Н.М. Євстигнеєва