ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022 Справа № 917/1596/21

м.Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром" вул.Звіринецька, буд. 63, м. Київ, 01014

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут", вул.Козака, 2-А, м.Полтава, Полтавська область, 36000

про стягнення 1 997 911,74 грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Олефір О.І.

Представники сторін 21.01.2022р. та 01.02.2022р.: згідно протоколу

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 21.01.2022р. в порядку ст. 216 ГПК України, про що представники сторін були повідомлені в судовому засіданні під розписку.

Обставини справи:

11.10.2021р. до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" про стягнення 1 997 911,74 грн. за Договором купівлі-продажу природного газу №35-GAS-2020 від 27.02.2020р. з яких: 495 581,88 грн. - пеня, 279 349,19 грн. - 3% річних, 1 222 980,67 грн. - інфляційне збільшення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 11.10.2021р. даний позов був переданий на розгляд судді Паламарчука В.В.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.10.2021р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 16.11.2021р.

08.11.2021р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №12328). 18.11.2021р. від відповідача до суду надійшли додаткові докази (вхід. №12791).

Від позивача 25.11.2021 р. до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. №13064).

30.11.2021р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вхід. №13270).

Ухвалою суду від 16.12.2021р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.01.2022р.

В судовому засіданні 21.01.2022р. оголошено перерву до 01.02.2022р.

Під час розгляду справи по суті суд заслухав пояснення представників сторін та дослідив всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Трансгазпром та Товариством з обмеженою відповідальністю Полтавагаз збут 27.02.2020 року укладено договір купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 (а.с.8-13).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Оптовий продавець (ТОВ Трансгазпром) зобов`язувався передати у власність Оптового покупця (ТОВ Полтавагаз збут) природний газ (код УКТЗЕД 27112100) приведений до стандартних умов ((t) = 20 °C, тиск газу (P) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа)), а Оптовий покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ в порядку та на умовах, визначених в договорі.

Згідно з п.п. 3.1-3.4 договору Оптовий продавець передає Оптовому покупцю розмитнений та очищений від усіх податків Газ у віртуальних точках входу/виходу газотранспортної системи (Пункти приймання-передачі), Підземних газосховищах, визначених Оператором ГТС відповідно до правил Кодексу газотранспортної системи. Віртуальні точки входу/виходу, Підземні газосховища, в яких здійснюється приймання-передача Газу у відповідному Місяці передачі, визначаються Сторонами у Додаткових угодах.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що оплата за газ проводиться Оптовим покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок Оптового продавця, у терміни передбачені Додатковими угодами.

Згідно з п.6.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та Договором.

У відповідності до п.6.2. Договору, у разі несплати або несвоєчасної оплати за Газ у строки, зазначені в п.5.1. Договору, Оптовий покупець, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, сплачує на користь Оптового продавця пеню за кожний день прострочення, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості.

Господарським судом Полтавської області розглядалася справа №917/126/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про стягнення з 14 836 845,18 грн., з яких 14 369 298,30 грн. - заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р., 374 037,51 грн. - пеня, 93 509,37 грн. - 3 % річних.

Рішенням суду від 06.07.2021 у справі № 917/126/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» задоволені частково, а саме: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» 14 220 705,50 грн. основного боргу, 92 483,47 грн. - річних, 369 933,89 грн. - пені, 220 246,84 грн. - судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 p. відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Полтавагаз Збут» та залишено рішення Господарського суду Полтавської області № 917/126/21 від 06.07.2021р. без змін.

Згідно платіжних доручень №19 від 22.09.2021, №20 від 22.09.2021, №21 від 22.09.2021, №22 від 22.09.2021 (а.с.35-39) Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» виконало рішення суду у справі №917/126/21 від 06.07.2021р. сплативши 22.09.2021р. грошові кошти у розмірі 14 903 369,70 грн.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зокрема, стягнути 3 % річних за період з 26.01.2021року по 21.09.2021, пеню за період з 26.01.2021 по 03.05.2021р., а також інфляційні нарахування за період з 03.11.2020 року по 21.09.2021 року, які не були включені до позовних вимог у справі №917/126/21.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Господарським судом Полтавської області розглядалася справа №917/126/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про стягнення з 14 836 845,18 грн., з яких 14 369 298,30 грн. - заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу № 35-GAS-2020 від 27.02.2020 р., 374 037,51 грн. - пеня, 93 509,37 грн. - 3 % річних.

Рішенням суду від 06.07.2021 у справі №917/126/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» задоволені частково, а саме: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» 14 220 705,50 грн. - основного боргу, 92 483,47 грн. - річних, 369 933,89 грн. -пені, 220 246,84 грн. - судового збору.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, позовні вимоги цієї позовної заяви, в частині заборгованості, її розміру, правових підстав для застосування відповідальності за Договором та чинним законодавством - доказуванню не підлягають.

Положення ст. 526 ЦК України передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення відтворені в абз.1 ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, відповідно до якого суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.6.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та Договором.

У відповідності до п.6.2. Договору, у разі несплати або несвоєчасної оплати за Газ у строки, зазначені в п.5.1.Договору, Оптовий покупець, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, сплачує на користь Оптового продавця пеню за кожний день прострочення, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до змісту рішення від 06.07.201р. по справі №917/126/21 пеня та 3% річних розраховані позивачем за період з 03.11.2020р. по 25.01.2021р.

Згідно платіжних доручень №19 від 22.09.2021, №20 від 22.09.2021, №21 від 22.09.2021, №22 від 22.09.2021 (а.с.35-39) рішення суду по справі №917/126/21 від 06.07.2021р. відповідачем було виконано 22.09.2021р.

Таким чином, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків пені в розмірі 495 581,88 грн. за період з 26.01.2021р. по 03.05.2021р., 3% річних в розмірі 279 349,19 грн. за період з 26.01.2021р. по 21.09.2021р. та інфляційних нарахувань в розмірі 1 222 980,67 грн. за період з 03.11.2020р. по 21.09.2021р. суд дійшов висновку, що такі розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, виконані арифметично вірно, вказані суми пені, 3% річних та інфляційних втрат нараховані обґрунтовано. Перевірка правильності нарахувань позивача здійснена за допомогою калькулятора підрахунку штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон".

У відзиві на позовну заяву та у запереченні на відповідь на відзив відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому посилається на п. 1 ст. 233 ГК України, на право суду зменшити розмір штрафних санкцій. Додатково відповідач надав суду копію довідки від 03.11.2021р. №02/5282 про поточну заборгованість товариства та Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2021р.

Стаття 233 ГК України встановлює, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18, господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належного виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

При цьому, суд зауважує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи вищенаведене, а також баланс інтересів сторін, беручи до уваги те, що відповідачем вживались заходи щодо виконання зобов`язання за Договором та погашення суми основного боргу і на момент пред`явлення позову сума основного боргу у відповідача відсутня, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем умов Договору, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1ст. 233 ГК України правом та зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 70%, тобто до 148 674,56 грн., відповідно, цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

При цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення пені суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення пені судом задовольняються частково в сумі 148 674,56 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд у позові відмовляє.

Що стосується нарахованих 3% річних в розмірі 279 349,19 грн. за період з 26.01.2021р. по 21.09.2021р. та інфляційних нарахувань в розмірі 1 222 980,67 грн. за період з 03.11.2020р. по 21.09.2021р. то вони підлягають задоволенню судом.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Дана позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018 р. у справі № 917/1068/17.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (вул. Володимира Козака, 2-А, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазпром" (вул. Звіринецька, буд. 63, м. Київ, 01014, ) 148674,56 грн. - пені, 279349,19 грн. - 3% річних, 1 222 980,67 грн. - інфляційних втрат, 29 968,68 грн. - судового збору.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

3 В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 11.02.2022р.

Суддя Паламарчук В.В.