ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2022 р.м. ХарківСправа № 922/3371/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", м. Київ 3-я особа , які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тарасова Юлія Георгіївна, м. Київ 2. Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота", м. Харків
про скасування рішення державного реєстратора
за участю представників сторін:

позивача - Орлов О.О., дов. від 01.12.2020 року

третьої особи - не з`явився

відповідача - Романченко О.М ордер № 1079249 від 07.12.2021 року

третьої особи - 1.не з`явився, 2. не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі Товариства з обмеженою відповідальністю звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Юлії Георгіївни №39120026 від 05 січня .2018 року, відповідно до якого було змінено Іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з АТ "Банк Золоті Ворота" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в. літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, за Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вчинення реєстраційної дії щодо зміни іпотекодержателя в Єдиному державному реєстрі з Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" на відповідача державним реєстратором Тарасовою Ю. Г. вчинено з порушенням порядку державної реєстрації, за відсутності документів, необхідних для вчинення реєстраційної дії, у тому числі, оригіналів кредитного договору № 02-25К-02 від 21 січня 2008 року та додаткових угод до нього, які підтверджують наявність зобов`язань позивача, та на підставі вже скасованого судом рішення державного реєстратора Федоренка А. І., відповідно до якого було зареєстровано іпотеку на вказане майно.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Ю.Г. № 39120026 від 05 січня 2018 року, відповідно до якого було змінено іпотекодержателя в Державному реєстрі прав на нерухоме майно з Акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" на Товариство та зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху № 1 - 6, 8 - 20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 08 квітня 2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2019 року (повне рішення складено 23 грудня 2019 року) у справі з №922/3371/19 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року (повне рішення складено 23 грудня 2019 року) у справі з №922/3371/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 червня 2020 рішення господарського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08 квітня 2020 у справі № 922/3371/19 скасовано; справу № 922/3371/19 передано до господарського суду Харківської області на новий розгляд.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Юлії Георгіївни №39120026 від 05 січня 2018 року, відповідно до якого було змінено Іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з АТ "Банк Золоті Ворота" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в. літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" на користь Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921,00грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 50000,00 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" на рішення господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року у справі №922/3371/19 задоволено частково; рішення господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року (повний текст рішення складено 17 лютого 2021 року) у справі №922/3371/19 скасовано в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" на користь Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40000,00 грн, та відмовлено у задоволенні вимог в цій частині; в іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року (повний текст рішення складено 17 лютого 2021 року) у справі №922/3371/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 09 червня 2021 року та рішення Господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року у справі № 922/3371/19 скасовано та справу № 922/3371/19 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та другої інстанцій, Верховний Суд виходив з того, що судами не досліджено, чи мав АКБ "Меркурій" право передавати Товариству з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія" право вимоги основної заборгованості за основним зобов`язанням, як зазначає суд апеляційної інстанції, з посиланням на пункт 1.2 договору відступлення права вимоги №5 від 11 червня 2015 року, оскільки відповідно до пункту 1.8 договору про відступлення права вимоги від 07 лютого 2014 року у первісного кредитора залишаються правовідносини з боржником (позивачем), що склалися до моменту передачі прав вимоги за кредитним договором, лише в розмірі не відступлених прав вимоги.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2021 року визначено склад суду для розгляду даної справи - суддя Хотенець П.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 грудня 2021 року вказано, що справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; почато у справі № 922/3371/19 підготовче провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 07 грудня 2021 року 11 годин.

15 листопада 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" подано письмові пояснення (вхідний № 27951), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

29 листопада 2021 року через канцелярію суду, Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю подано письмові пояснення (вхідний № 28071), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

02 грудня 2021 року через канцелярію суду, Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" подано письмові пояснення (вхідний № 28461), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

07 грудня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" клопотання (вхідний № 28813) про колегіальний розгляд справи.

07 грудня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" відзив (вхідний № 28804) на позовну заяву, в якому відповідач просить суд поновити процесуальний строк на подачу відзиву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 грудня 2021 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" про поновлення процесуального строку для подання відзиву задоволено; поновлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву; відзив (вхідний № 28804 від 07 грудня 2021 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" на позовну заяву прийняти до розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 07 грудня 2021 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, про відкладення підготовчого засідання на 16 грудня 2021 року на 10 годин.

15 грудня 2021 через канцелярію суду, Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю подано заперечення (вхідний № 29640), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

15 грудня 2021 через канцелярію суду, Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю подано відповідь (вхідний № 296401) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 грудня 2021 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" у задоволенні клопотання (вхідний № 28813 від 07 грудня 2021 року) про колегіальний розгляд справи.

Протокольною ухвалою суду від 16 грудня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 22 грудня 2021 року до 11:30 годин.

Протокольною ухвалою суду від 22 грудня 2021 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 січня 2022 року на 15 годин.

Протокольною ухвалою суду від 17 січня 2022 року, на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні оголошено перерву до 27 січня 2022 року до 15 годин.

19 січня 2022 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" подано пояснення (вхідний № 1157), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 27 січня 2022 року, на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні оголошено перерву до 02 лютого 2022 року до 10 годин.

28 січня 2022 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" подано заперечення (вхідний № 2031), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні, у наданих письмових поясненнях та у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що права вимоги за кредитним зобов`язанням були відступлені первісним кредитором на користь двох нових кредиторів (Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія") у частинах, що визначалися договорами про відступлення прав вимоги. Договори відступлення прав вимоги за кредитним зобов`язанням укладені відповідно до норм чинного законодавства. Проте право вимоги за іпотечним договором, яким за узгодженням між позивачем та первісним кредитором забезпечувалося виконання повного комплексу вимог за кредитним зобов`язанням, було відступлене на користь одного з кредиторів - банку. В подальшому Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" відступило своє право вимоги за кредитним зобов`язанням та іпотечним договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева". Спірним рішенням державного реєстратора № січня 2018 року за відповідачем зареєстровано права іпотекодержателя. Проте державний реєстратор під час прийняття рішення не перевірила наявність у відповідача оригіналів документів, які встановлюють та обумовлюють основне та іпотечне зобов`язання позивача, не встановила умови, викладені у кредитному та іпотечному договорах, факт часткового відступлення відповідачу прав за кредитним зобов`язанням. Також державним реєстратором не встановлено наявність невідповідності між заявленими, зареєстрованими правами та умовами договорів про відступлення відповідачу частини прав вимоги за кредитним зобов`язанням, всупереч умовам іпотечного договору, та без згоди іпотекодавця на зміну обсягу забезпечених іпотекою вимог. Представник позивача вважає, що державний реєстратор прийняв оскаржуване рішення з порушенням вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" у судове засідання не з`явився, у наданих письмових поясненнях підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі. У письмових пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія", в яких позовні вимоги підтримано, наведено обґрунтування правомірності та відповідності законодавству відступлення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" прав вимоги за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, що також підтверджується фактом передання товариству первісним кредитором оригіналів правовстановлюючих документів у грошовому зобов`язанні, а саме договору на кредитну лінію (невідновлювальну) №02-25К-02 від 21 січня 2008 року з оригіналами додаткових угод до нього. Договір відступлення прав вимоги №5 від 11 червня 2015 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія" за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, не оскаржувався, його недійсність не встановлена судовими рішеннями, не випливає з положень законодавства, тому відповідно до презумпції правомірності правочину, правочин є правомірним. Таким чином, на користь відповідача була відступлена лише частина прав вимоги з тих, що були в повному обсязі забезпечені іпотекою згідно з умовами Іпотечного договору про предмет. Реєстраційна дія не відповідає укладеному позивачем Іпотечному договору. Це порушує право на свободу договору, вільне, на власний розсуд розпорядження власником своєю власністю та правами на майно, визначеними сторонами на власний розсуд в умовах договору, а отже не відповідає основоположним принципам цивільного права.

Представник відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача заперечення на заявлені позовні вимоги, зокрема, обґрунтовує тим, що розподіл кредитного зобов`язання проведений первісним кредитором під час відступлення прав вимоги на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", згода іпотекодавця на відступлення іпотеки не потрібна, оскільки це не обумовлено умовами іпотечного договору, а відступлення права вимоги за основним зобов`язанням та іпотекою проведено в один день. З цих підстав відсутні підстави для висновку про абстрактність іпотеки. Право вимоги відповідача підтверджується документами про переказ кредитних коштів, бухгалтерськими документами про визнання позивачем боргу та договором іпотеки, в якому повністю відтворене забезпечене іпотекою кредитне зобов`язання. Судами встановлено законність переходу права кредитної та іпотечної вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" . Також відповідач вважає, що єдиною правовою підставою для реєстрації зміни іпотекодержателя є договір відступлення прав вимоги за іпотекою на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", а подання інших документів, законодавством не передбачено, оскільки відбувається зміна суб`єкта права, а не його зміст. Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" діяв відповідно до умов Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який не передбачає отримання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згоди боржників на продаж на аукціоні права вимоги до них.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тарасова Юлія Георгіївна у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" у судове засідання не з`явився, у наданих письмових поясненнях проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення проти задоволення позовних вимог Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" обґрунтовує тим, що в іпотечному договорі викладене основне (кредитне зобов`язання) з урахуванням всіх змін, що вносились сторонами в кредитний договір, а законодавством, не передбачено під час реєстрації зміни суб`єкта права іпотеки обов`язку державного реєстратора встановлювати наявність кредитного зобов`язання. Також Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" вважає, що права позивача оскаржуваним рішенням державного реєстратора не порушені і позивачем обрано спосіб захисту, який не є ефективним, адже згідно з висновками Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16, від 04 вересня 2018 року у справі №915/127/18, від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц, від 20 листопада 2019 року у справі №802/1340/18-а рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, тому після внесення такого запису скасування рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

21 січня 2008 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" (кредитором) та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (позичальником) було укладено договір на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року (до якого в подальшому укладались додаткові угоди), за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у сумі 7566200,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та, відповідно до додаткової угоди від 20 грудня 2013 року до цього договору, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитною лінією - 19 грудня 2014 року.

21 січня 2008 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" (іпотекодержателем) та Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (іпотекодавцем) укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір №16-03-09, який зареєстровано в реєстрі за № 369 (до якого в подальшому укладено додаткові угоди), за умовами якого забезпечено вимоги Іпотекодержателя, що виникають із договору на кредитну лінію № 02-25К-02 від 21 січня 2008 року, та усіх додаткових договорів та угод до нього, у тому числі, що виникнуть у майбутньому, за рахунок предмета іпотеки - нежитлових приміщень третього поверху №1 - 6, 8 - 20, в літ. А-3, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська область м. Харків вул. Сумська, 96, та належать на праві власності Азово-Чорноморській інвестиційній компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (іпотечний договір). Розмір кредиту складає 7566200,00 грн, строк користування кредитом з 21 січня 2008 року по 19 грудня 2014 року, проценти за користування кредитом щомісячно по ставці 7,75 % річних.

07 лютого 2014 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" (первісним кредитором) та Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" (новим кредитором) укладено договір відступлення права вимоги за договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року, згідно з яким первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги до Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (боржника) частково у розмірі, визначеному пунктом 1.2 Договору. Сума вимог, що відступається, станом на дату укладення цього договору становить: строкова заборгованість за кредитом у розмірі 7566200,00 грн.

За умовами пункту 1.8 вказаного договору відступлення права вимоги сторонами погоджено, що з моменту передачі прав вимоги, з урахуванням пункту 1.2 договору, за цим договором у первісного кредитора залишаються правовідносини з боржником, що склалися до моменту передачі прав вимоги за кредитним договором, лише в розмірі не відступлених прав вимоги.

07 лютого 2014 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" (первісним іпотекодержателем) та Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" (новим іпотекодержателем), укладено нотаріально посвідчений договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором №16-03-09 від 21 січня 2008 року, який зареєстровано в реєстрі за №126, за умовами якого первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає в повному обсязі всі права вимоги за Іпотечним договором № 16-03-09, посвідченим 21 січня 2008 року Зубарєвим В.І., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, реєстровий №369 (з усіма змінами та доповненнями), за яким було передано в іпотеку нежитлові приміщення третього поверху № 1 - 6, 8 - 20, в літ. А-3, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96 (пункти 1.1, 1.2 договору).

07 лютого 2014 року здійснено реєстрацію права іпотеки за Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

23 травня 2014 року АТ "Банк Золоті Ворота" звернулось до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6732456 на об`єкт нерухомого майна нежитлові приміщення третього поверху №1 6, 8- 20, в літ. А-3, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби від 03 червня 2014 року №13517451 зареєстровано право власності на нежитлові приміщення третього поверху №1- 6, 8- 20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, 96 за АТ "Банк Золоті Ворота".

Не погодившись із рішенням державного реєстратора про реєстрацію права власності за новим Іпотекодержателем, Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі Товариства з обмеженою відповідальністю оскаржила його у порядку адміністративного судочинства і на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014 року у справі №820/11581/14, реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області було скасовано запис про реєстрацію права власності на приміщення - предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота".

23 лютого 2015 року державним реєстратором Федоренком А.І., на підставі заяви АТ "Банк Золоті Ворота", прийнято рішення № 19544252 та № 19547735, відповідно до яких зареєстровано іпотеку (запис про іпотеку № 8827245) та обтяження щодо заборони відчуження (запис про обтяження № 8827847) на нежитлові приміщення третього поверху № 1- 6, 8- 20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м, які розташовані за адресою: Харківська область м. Харків, вул. Сумська, буд. 96 та належать позивачу на праві приватної власності.

Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі Товариства з обмеженою відповідальністю оскаржила рішення про реєстрацію іпотеки (запис №8827245) та заборону відчуження предмета іпотеки (запис про обтяження №8827847) до окружного адміністративного суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у справі №820/6015/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року, адміністративний позов Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю задоволено частково; скасовано рішення державного реєстратора №19544252 від 23 лютого 2015 року щодо реєстрації іпотеки та № 19547735 від 23.02.2015 щодо реєстрації обтяження за АТ "Банк Золоті Ворота".

Разом з цим, 11 червня 2015 року, на підставі Протоколу №05/06-13 від 05 червня 2015 року про проведення торгів та визначення переможця повторного (другого) конкурсу з реалізації майна Публічного акціонерного товариства "Банк Меркурій" (лот №153 продаж права вимоги за кредитним договором юридичної особи №02-25К-02 від 21 січня 2008 року), між Публічним акціонерним товариством "Банк Меркурій" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку "Меркурій" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія" (на теперішній час - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія") укладено договір про відступлення права вимоги №5, за умовами пункту 1.1 якого Публічне акціонерне товариство "Банк Меркурій" (первісний кредитор) відступив Товариству з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія" (новому кредитору) своє право вимоги за договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року та за договором забезпечення за цим кредитним договором: сума заборгованості - 1104705,09 грн, з усіма додатковими угодами та додатками до кредитних договорів та договорів забезпечення виконання зобов`язання за такими кредитними договорами, що є їх невід`ємною частиною (основні договори).

Згідно пункту 1.2 договору про відступлення права вимоги № 5 від 11 червня 2015 року, право вимоги за основними договорами та договорами забезпечення відступається у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: право вимоги основної суми заборгованості за основними договорами; право вимоги суми нарахованих процентів за основними договорами, строк платежу яких настав до дати укладання цього договору; право вимоги суми процентів за основними договорами, нарахованих на день підписання сторонами Акту прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору.

З Акту приймання-передачі від 11 червня 2015 року до договору відступлення права вимоги №5 від 11 червня 2015 року вбачається, що Публічне акціонерне товариство "Банк Меркурій" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку "Меркурій" передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія" отримала наступні документи: договір на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року (із додатковими угодами до нього); договір поруки №02-25П-02 від 21 січня 2008 року (із додатковими угодами до нього); Договір відступлення права вимоги від 07.02.2014 за договором №02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року; реєстри платіжних документів з 21 січня 2008 року по 10 червня 2015 року за особовими рахунками боржника; довідку від 11 червня 2015 року про заборгованість за договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року.

Також на підставі Протоколу №UA-EA-2017-11-24-000393-a від 08 грудня 2017 року, лот F09G3513 право вимоги за кредитним договором № 02-25К-02 із забезпечення: нежитлові приміщення третього поверху № 1- 6, 8- 20, в літ. А-3, загальною площею 357,3 кв. м, за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, 96, власник активів Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота", між Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" (продавцем/Банком) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" (новим кредитором) укладено договір про відступлення права вимоги №173 від 05 січня 2018 року, відповідно до якого продавець відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до юридичної особи позичальника/іпотекодавця, зазначеного у додатку 1 до цього договору, надалі боржник, за кредитним договором та договором іпотеки, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них.

У додатку №1 до договору про відступлення права вимоги №173 від 05 січня 2018 року "Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами", зазначено, зокрема, договір №02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року, з урахуванням всіх змін та доповнень; іпотечний договір № 16-03-09 від 21 січня 2008 року, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього. Розмір прав вимоги, що відступаються Банком на користь нового кредитора згідно умов цього договору, станом на 05 січня 2018 року становить 19188699,17 грн та складається з: 756620,00 грн простроченого кредиту, 2153974,54 грн прострочених процентів, 9468524,63 грн пені.

Новий кредитор підписанням цього договору та додатку № 1 засвідчив свою обізнаність та згоду з тим, що договір №02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року, всі зміни до доповнення до нього передаються у завірених АТ Банк "Меркурій" копіях (в такій формі, в якій він був переданий ПАТ "Банк Золоті Ворота").

Крім цього, 05 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" (першою стороною) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" (другою стороною) укладено договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором №16 03 09, посвідченим 21 січня 2008 року Зубарєвим І.Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 369, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього.

Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №16-03-09 посвідчено 05 січня 2018 року, Тарасовою Ю.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1.

За вказаним договором Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" отримало всі права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, за іпотечним договором №16 03 09, з урахуванням всіх змін та доповнень.

Внаслідок нотаріального посвідчення зазначеного договору від 05 січня 2018 року про відступлення права вимоги за іпотечним договором №16-03-09, приватним нотаріусом Тарасовою Ю.Г. прийнято оскаржуване рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 39120026 від 05 січня 2018 року, відповідно до якого проведено державну реєстрацію іншого речового права, іпотека на нежитлове приміщення з реєстраційним номером 1, що розташоване за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

У липні 2018 року Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі Товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса Тарасової Ю.Г. про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора від 05 січня 2018 року № 39120026, відповідно до якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно змінено іпотекодержателя АТ "Банк Золоті Ворота" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та зареєстровано за останнім іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху № 1- 6, 8- 20 (літ. А-3), загальною площею 357,3 кв. м, з реєстраційним номером 1, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96; та зобов`язання державного реєстратора виключити з реєстру запис про Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" як іпотекодержателя спірних приміщень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі № 2040/5734/18 позов задоволено частково, визнано протиправним і скасовано оскаржуване рішення приватного нотаріуса Тарасової Ю.Г.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі № 2040/5734/18 скасовано, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, та роз`яснено позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №2040/5734/18 постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року залишено без змін. Великою Палатою зазначено, що вимога позивача про скасування рішення нотаріуса як державного реєстратора від 05 січня 2018 року № 39120026 є похідною при вирішенні питання щодо виконання умов договору іпотеки та правомірності набуття третьою особою прав іпотекодержателя. Таким чином, предметом розгляду у цій справі є не стільки дії та рішення нотаріуса як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки виконання умов цивільно-правової угоди, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

З огляду на суб`єктний склад учасників справи й те, що спірні правовідносини пов`язані з виконанням умов договору на кредитну лінію № 02-25К-02 від 21 січня 2008 року, іпотечного договору №16-03-09 від 21 січня 2008 року, а також договорів від 07 лютого 2014 року про відступлення прав вимоги за договором на кредитну лінію № 02-25К-02 та відступлення прав вимоги за іпотечним договором № 16-03-09, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з ухваленим рішенням Великої Палати Верховного Суду по справі в адміністративному провадженні, позивач звернувся із позовом про скасування рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса Тарасової Ю. Г., від 05 січня 2018 року № 39120026 до Господарського суду Харківської області.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації прав, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснюється реєстрація речових прав та їх обтяжень на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону встановлені загальні засади державної реєстрації, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяжень, а також внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Пунктом другим частини першої статті 10 Закону передбачено, що державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Відповідно до частини 3 статті 10 Закону, державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом, відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, наявність обтяжень прав на нерухоме майно, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження; присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; формує реєстраційні справи у паперовій формі; надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно частин 1- 2 ст. 12 Закону, державний реєстр прав містить відомості, зокрема, про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Частиною 8 статті 18 Закону закріплено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до частин 1 - 2 статті 16 Закону, формування заяв у сфері державної реєстрації прав та/або їх реєстрація проводиться у базі даних заяв. При прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав. Перелік відомостей, що вносяться до бази даних заяв, визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку ведення Державного реєстру прав.

Внесення відомостей до Державного реєстру прав на момент виникнення спірних правовідносин визначалося Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 (Порядок №1141).

Частиною 1 статті 20 Закону встановлено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Згідно пункту 4 Порядку №1141, ведення Державного реєстру прав передбачає, зокрема, формування та/або реєстрацію заяв у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та/або їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), реєстрацію судових рішень щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій у базі даних заяв; формування рішень державного реєстратора; відкриття та у випадках, передбачених законом, закриття розділів у Державному реєстрі прав, внесення до розділів або спеціального розділу Державного реєстру прав відомостей про набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав.

Пунктом 5 Порядку №1141 встановлено, що у базі даних заяв формуються та/або реєструються заяви у сфері державної реєстрації прав, у тому числі заяви власників нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, а також реєструються судові рішення щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій з присвоєнням програмними засобами ведення Державного реєстру прав кожній окремій заяві (судовому рішенню) реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1141, формування заяв у сфері державної реєстрації прав у базі даних заяв здійснюється шляхом внесення відомостей про: тип заяви, заявника (крім випадків, передбачених законодавством).

Згідно пункту 7 Порядку №1141, під час формування заяви про державну реєстрацію прав додатково до відомостей, передбачених пунктом 6 цього Порядку, вносяться відомості, зокрема, про: тип державної реєстрації: право власності, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язань, речове право, похідне від права власності; обтяження речового права; вид державної реєстрації: набуття; зміна; припинення; документи, подані для державної реєстрації прав (за наявності): тип документа (відповідно до словника типів документів), серія документа (за наявності), номер документа, дата видачі документа, уповноважений суб`єкт, що видав документ, строк дії документа (за наявності), додаткові відомості про документ (за наявності).

У разі формування заяви, разом з якою подається декілька документів для державної реєстрації прав, відомості про документ зазначаються щодо кожного такого документа.

Відповідно до пункту 40 Порядку №1141, у разі внесення змін у зв`язку із зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб`єкта цього права, інші речові права та суб`єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов`язані з проведенням державної реєстрації прав, державний реєстратор вносить до відповідного запису Державного реєстру прав такі відомості: 1) підстава для зміни відомостей: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; 2) реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться зміни до Державного реєстру прав; 3) підстава для внесення змін до запису: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 4) прізвище, ім`я та по батькові державного реєстратора; 5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

На підставі викладених законодавчих норм вбачається, що Державний реєстр прав є інформаційною системою, яка перебуває у власності держави та містить відомості про всі речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які гарантуються державою. Ці відомості мають відповідати вимогам достовірності, повноти та об`єктивності, що забезпечується у тому числі під час вчинення кожної державної реєстрації прав та обтяжень у реєстрі, внесенні будь-яких змін до його відомостей. Таке забезпечення, зокрема, полягає у детальній перевірці державним реєстратором інформації, яка вже міститься у державних реєстрах, та інформації, що знаходиться у паперових (первісних відносно відомостей реєстру) документах, відсутності суперечностей між цими відомостями або їх неповноти, підстав внесення нових відомостей або змін в існуючі, їх відповідність законодавству, повноважень особи, яка звертається із заявою.

Процедура державної реєстрації імперативно регламентована порядком та містить визначену послідовність дій державного реєстратора під час державної реєстрації, вимоги до заяви, її оформлення та повноти заповнення, у тому числі, щодо зазначення інформації про документи, які отримує державний реєстратор від заявника, вимог до цих документів, на підставі яких відбувається прийняття рішення про державну реєстрацію або відмова у її вчиненні.

Згідно частини 2 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, такий перелік документів було передбачено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок №1127).

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини 1 статті 27 Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

З аналізу змісту наведених положень статей 10, 18, 22 та 27 Закону вбачається, що законодавцем розрізнено поняття "підстави державної реєстрації" - як документа, з якого виникає право на звернення за вчиненням реєстраційної дії щодо виникнення, припинення або зміни речового права на нерухоме майно, та поняття "перелік документів, необхідних для державної реєстрації" - як встановленої законом сукупності документів, шляхом подання яких заявник реалізує це право, яке виникло з документа-підстави державної реєстрації.

Державний реєстратор на підставі оригіналів документів зобов`язаний перевіряти наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а також дійсність на момент реєстраційної дії документів та прав, які виникають, змінюються або припиняються.

Таким чином, перелік документів, які заявник подає державному реєстратору для вчинення реєстраційної дії включає у себе не тільки документ-підставу, а й інші документи, поданням та перевіркою яких забезпечується дотримання принципів державної реєстрації щодо повноти, об`єктивності відомостей, які вносяться до Державного реєстру прав та виконання вимоги щодо здійснення державної реєстрації виключно в порядку та на підставах, визначених Законом.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" закріплено визначення термінів. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Виходячи з наведених вимог Закону України "Про іпотеку", права іпотекодержателя невіддільно пов`язані із правами кредитора за основним зобов`язанням, дійсністю основного зобов`язання, строком дії іпотечного договору та основного зобов`язання.

Також суд звертає увагу, що процедура державної реєстрації, згідно з вимогами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (статті 3, 10, 12, 18, 22), спрямована на забезпечення повноти, об`єктивності відомостей державного реєстру та здійснюється у тому числі, шляхом перевірки відповідності заявлених прав зареєстрованим у Державному реєстрі прав, а також відомостям та правам, які містяться у паперових (первинних щодо державної реєстрації) документах, відсутності суперечностей між ними.

З викладеного суд приходить до висновку, що під час державної реєстрації речових прав нового іпотекодержателя, державний реєстратор зобов`язаний перевірити на підставі оригіналів документів чи належним чином засвідчених копій існування та дійсність іпотечного зобов`язання, існування та дійсність основного зобов`язання (оскільки забезпечувальне зобов`язання не може існувати за відсутності основного), сутність умов та строк дії зобов`язань, договорів, якими вони обумовлені, факт відступлення (набуття) прав вимоги як за основним, так і за іпотечним зобов`язанням особі, яка звертається із заявою щодо реєстрації за собою прав іпотекодержателя, відсутність суперечностей між обсягом прав, які вже зареєстровані за попереднім суб`єктом прав та обсягом прав, які були відступлені новому іпотекодержателю, умов іпотечного та основного договорів на предмет можливості відступлення прав вимоги за договорами та визначеного сторонами порядку такого відступлення, їх дотримання, а також виконання умов правочину, з якими пов`язується факт виникнення, зміни чи припинення прав.

Як встановлено судом та сторонами не заперечується, 05 січня 2018 року між АТ "Банк Золоті Ворота" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №16 03 09, посвідченим 21 січня 2008 року Зубарєвим І.Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 369, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, що посвідчений 05 січня 2018 року Тарасовою Ю.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1.

Внаслідок укладення правочину щодо речових прав на нерухоме майно, такі права підлягають державній реєстрації із внесенням відповідних відомостей у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Водночас, приватний нотаріус, здійснюючи державну реєстрацію речових прав, діє як державний реєстратор, який наділений визначеним Законом колом повноважень та зобов`язаний підпорядковуватися вищенаведеним нормам, що встановлюють виключну процедуру державної реєстрації прав.

Згідно з карткою прийому заяви №110018642, копія якої міститься в матеріалах справи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тарасова Юлія Георгіївна, діючи як державний реєстратор, отримала від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" заяву про державну реєстрацію іншого речового права, яка була зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05 січня 2018 року 12:56:55 за реєстраційним номером 26193626.

Зазначена картка прийому заяви містить перелік документів, поданих із заявою, а саме: "інший, Договір про відступлення права вимоги, серія та номер: 1, видавник: Тарасова Ю.Г., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу."

Інші документи, у тому числі подані додатково, згідно з карткою прийому заяви №110018642, заявником не подавалися.

На підставі зазначеного єдиного документу та заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" нотаріус як державний реєстратор прийняв оскаржуване рішення №39120026 від 05 січня 2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого було змінено іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з АТ "Банк Золоті Ворота" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в. літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Виходячи з викладених вище норм, суд приходить до висновку, що зазначене рішення державного реєстратора не може вважатися законним та обґрунтованим, таким, що відповідає принципам державної реєстрації щодо забезпечення повноти, об`єктивності та достовірності відомостей Державного реєстру прав, які гарантуються державою.

Судом встановлено, що при проведенні реєстраційної дії оригінали документів, а саме кредитний договір №02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року та додаткові угоди до нього, які підтверджують наявність зобов`язання позивача, державному реєстратору надані не були, а тому реєстраційна дія вчинена державним реєстратором без встановлення та перевірки: існування та дійсності основного зобов`язання на момент прийняття рішення; розміру та строку основного зобов`язання; наявності у заявника прав вимоги за основним зобов`язанням, яке забезпечено іпотекою; відповідності обсягу (розміру) прав вимоги за основним зобов`язанням, які забезпечені іпотекою (згідно з зареєстрованими відомостями Державного реєстру прав у записі про іпотеку) до обсягу (розміру) прав вимоги за основним зобов`язанням, які наявні у заявника та про реєстрацію яких подано заяву; відповідності прав, які зареєстровані, до прав, які заявлено до реєстрації, а також відсутності суперечностей між ними та правами, які містяться у поданих для державної реєстрації документах.

При цьому суд звертає увагу, що у зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення та внесеними на його підставі змінами, відомості Державного реєстру прав щодо іпотечного майна не відповідають критеріям достовірності, повноти та об`єктивності.

Станом на момент звернення відповідача 05 січня 2018 року до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію іншого речового права, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містив чотири записи про речові права на об`єкт нерухомості, зареєстровані за Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" та пов`язані з іпотечним договором №16 03 09 від 21 січня 2008 року:

1) запис про іпотеку №8827245 від 23 лютого 2015 року, згідно з яким державним реєстратором прав Федоренком А. І. внесено відомості про реєстрацію прав іпотекодержателя за Іпотечним договором №16 03 09 від 21 січня 2008 року за Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота";

2) запис про іпотеку №1384825 від 21 січня 2008 року, створений державним реєстратором прав Зубарєвим І. Ю., який містить відомості про реєстрацію прав іпотекодержателя за Іпотечним договором №16 03 09 від 21 січня 2008 року за Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота";

3) запис про обтяження №8827847 від 23 лютого 2015 року, внесений державним реєстратором прав Федоренком А. І. про обтяження майна забороною на нерухоме майно на підставі Іпотечного договору №16 03 09 від 21 січня 2008 року, обтяжувач Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота";

4) запис про обтяження №1384705 від 21 січня 2008 року, створений державним реєстратором прав Зубарєвим І. Ю., який містить відомості про обтяження майна забороною на нерухоме майно на підставі Іпотечного договору №16 03 09 від 21 січня 2008 року, обтяжувач Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота".

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що оскаржуваним рішенням державного реєстратора, у зв`язку із відступленням 05 січня 2018 року прав вимоги за іпотечним договором №16 03 09 від 21 січня 2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" зміни внесені лише у запис про іпотеку №1384825 від 21 січня 2008 року, створений державним реєстратором прав Зубарєвим І. Ю., в якому змінено суб`єкта такого права.

При цьому, у Державному реєстрі прав залишилися інші три записи про зареєстровані речові права на об`єкт нерухомості за Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота", які виникли з Іпотечного договору №16 03 09 від 21 січня 2008 року та права вимоги за яким вже були нібито відступлені у наявному в банку обсязі на користь відповідача, тобто після 05 січня 2018 року існувати у Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" не могли, якщо інше не визначено в правовстановлюючих документах, які заявником державному реєстраторові не подавалися.

Також суд звертає увагу на те, що запис про іпотеку №1384825 був створений державним реєстратором прав Зубарєвим І. Ю. 21 січня 2008 року внаслідок укладення іпотечного договору №16 03 09 від 21 січня 2008 року. На момент укладення цього договору, первісним кредитором та позивачем було узгоджено, що цей договір забезпечує виконання зобов`язань боржника, що виникають із договору на кредитну лінію № 02-25К-02 від 21 січня 2008 року, та усіх додаткових договорів та угод до нього.

Договором відступлення прав вимоги від 07 лютого 2014 року АТ "Банк "Меркурій" відступив на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" права вимоги за частиною основного зобов`язання - договору на кредитну лінію (невідновлювальну) №02-25К-02 від 21 січня 2008 року. Також договором відступлення права вимоги за Іпотечним договором №16-03-09 від 21 січня 2008 року, укладеним 07 лютого 2014 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" та Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота", зареєстрованим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чибісовою А.О. за №126, права вимоги за іпотечним договором були відступлені на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота".

Іншу частину прав вимоги за основним зобов`язанням АТ "Банк «Меркурій" за договором про відступлення права вимоги №5 від 11 червня 2015 року відступив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія" (на теперішній час - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська міжрегіональна фінансова компанія").

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частини 1-2 статті 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення зобов`язання є договір.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (стаття 512 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина 1 статті 517 Цивільного кодексу України).

Таким чином, з договору на кредитну лінію № 02-25К-02 від 21 січня 2008 року виникло грошове зобов`язання позивача. Законодавством не встановлено заборони відступлення прав вимоги за зобов`язанням у частинах та на умовах, які визначаються договором, за умови, що таке зобов`язання є подільним.

Відповідно до пункту 1.1 договору відступлення прав вимоги від 07 лютого 2014 року, первісний кредитор - Акціонерний комерційний банк "Меркурій" передав, а новий кредитор - Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" прийняв право вимоги до позивача (як боржника) у розмірі, визначеному пунктом 1.2 договору. Право вимоги від первісного кредитора до нового кредитора передається частково, в обсязі зазначеному в договорі. Згідно з пунктом 1.8 договору про відступлення прав вимоги встановлено, що з моменту передачі прав вимоги, з урахуванням пункту 1.2 договору, за цим договором у первісного кредитора залишаються правовідносини з боржником (позивачем), що склалися до моменту передачі прав вимоги за Кредитним договором, лише в розмірі не відступлених прав вимоги.

Також, відповідно до положень пункту 1.1 договору відступлення права вимоги №5 від 11 червня 2015 року, Акціонерний комерційний банк "Меркурій" (як первісний кредитор) відступив Товариству з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія" (як новому кредитору) своє право вимоги за кредитним договором №02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року та за договором забезпечення за цим кредитним договором; сума заборгованості - 1104705,09 грн., з усіма додатковими угодами та додатками до кредитних договорів та договорів забезпечення виконання зобов`язання за такими кредитними договорами, що є їх невід`ємною частиною (основні договори). Згідно пункту 1.2 договору, право вимоги за основними договорами та договорами забезпечення відступається у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: право вимоги основної суми заборгованості за основними договорами; право вимоги суми нарахованих процентів за основними договорами, строк платежу яких настав до дати укладання цього договору; право вимоги суми процентів за основними договорами, нарахованих на день підписання сторонами Акту прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з актом приймання-передачі від 11 червня 2015 року до договору відступлення права вимоги №5 від 11 червня 2015 року, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №5 Акціонерний комерційний банк "Меркурій", в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного комерційного банку "Меркурій", передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія" отримало оригінали наступних документів: договір №02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року, із додатковими угодами до нього (від 07 травня 2008 року, 07 травня 2008 року, 20 січня 2009 року, 03 лютого 2009 року, 17 грудня 2009 року, 31 січня 2011 року, 17 лютого 2011 року, 18 березня 2011 року, 27 квітня 2011 року, 31 травня 2011 року, 29 червня 2011 року, 29 липня 2011 року, 31 серпня 2011 року, 02 вересня 2011 року, 30 вересня 2011 року, 28 жовтня 2011 року, 08 листопада 2011 року, 25 листопада 2011 року, 15 грудня .2011 року, 21 грудня 2011 року, 31 січня 2012 року, 20 червня 2012 року, 19 вересня 2012 року, 31 жовтня 2012 року, 20 грудня 2012 року, 31 січня 2013 року, 28 лютого 2013 року, 29 березня 2013 року, 30 квітня 2013 року, 31 травня 2013 року, 20 червня 2013 року, 19 вересня 2013 року, 20 грудня 2013 року); договір відступлення права вимоги від 07 лютого 2014 року за договором №02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року; договір поруки №02-25П-02 від 21 січня 2008 року із додатковими угодами до нього (від 07 травня 2008 року, 20 січня 2009 року, 03 лютого 2009 року, 17 грудня 2009 року, 17 лютого 2011 року, 18 березня 2011 року, 02 вересня 2011 року, 08 листопада 2011 року, 25 листопада 2011 року, 15 грудня 2011 року, 21 грудня 2011 року, 20 червня 2012 року, 19 вересня 2012 року, 20 грудня 2012 року, 20 червня 2013 року, 19 вересня 2013 року, 20 грудня .2013 року); реєстри платіжних документів з 21 січня 2008 року по 10 червня 2015 року за особовими рахунками №89, 89, 89; довідку від 11 червня 2015 року про заборгованість за договором №02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року.

Сторонами та учасниками справи не заперечується дійсність укладених договорів про відступлення частинами прав вимоги за первісним кредитним зобов`язанням. Судом встановлено, що зміст та форма укладених договорів не суперечать статтям 513-518 Цивільного кодексу України, судовими рішеннями недійсність договорів не встановлена, і, виходячи з презумпції правомірності правочинів, свободи договору, відступлення частинами прав вимоги за договором № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року на користь АТ "Банк Золоті Ворота" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія" є правомірним та дійсним.

АТ "Банк Золоті Ворота" на підставі договору №173 про відступлення прав вимоги від 05 січня 2018 року відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" свою частину прав вимоги заборгованості за договором № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року, отриману від Акціонерного комерційного банку "Меркурій". Разом з цим, на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №16-03-09, посвідченим 21 січня 2008 року Зубарєвим І. Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим №369, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, посвідченого 05 січня 2018 року Тарасовою Ю. Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" відступлено право вимоги за іпотекою.

Водночас, приймаючи оскаржуване рішення №39120026 від 05 січня 2018 року, на підставі якого були внесені зміни до відомостей Державного реєстру прав у записі про іпотеку №1384825, створеному 21 січня 2008 року та згідно з яким іпотекою забезпечувалися всі права вимоги за договором на кредитну лінію № 02-25К-02 від 21 січня 2008 року, державним реєстратором не встановлено зв`язку прав вимоги за Іпотечним договором та основним зобов`язанням на момент реєстраційної дії. Державним реєстратором не встановлено, що права вимоги за договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року наявні у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" лише в частині, а відомості про власника інших прав вимоги за основним зобов`язанням, які за умовами іпотечного договору та згідно із записом Державного реєстру прав №1384825, створеним 21 січня 2008 року, також забезпечені іпотекою, - відсутні.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що реєстраційна дія вчинена за відсутності документів, необхідних для її вчинення. Матеріалами справи підтверджена, а сторонами по справі не заперечувалась відсутність у державного реєстратора на час реєстраційної дії оригіналів документів, наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", які б містили інформацію щодо обсягу права вимоги товариства за іпотечним та основним зобов`язанням (зокрема, договору про кредитне зобов`язання, договорів про відступлення прав вимоги за кредитним зобов`язанням на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева"). Як наслідок, реєстраційна дія була в подальшому здійснена без перевірки відповідності відомостей Державного реєстру прав про зареєстровані права відомостям про наявні у заявника права та відомостям про права, заявлені до реєстрації.

Крім того, ненадання в ході розгляду справи оригіналів документів, які були подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" державному реєстраторові, ставить під обґрунтований сумнів правову позицію відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що рішенням №39120026 від 05 січня 2018 року державним реєстратором порушено вимоги статтей 10, 12, 18, 22, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а до Державного реєстру прав внесені відомості, які не відповідають критеріям повноти, достовірності та об`єктивності, що суперечить принципам державної реєстрації прав.

При цьому порушення процедури державної реєстрації призвело до внесення до Державного реєстру прав неповних відомостей про права та обтяження, які не враховують поділ основного зобов`язання та обставину відступлення частини з забезпечених прав за договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія".

На підставі викладеного, суд відхиляє заперечення відповідача про те, що для вчинення реєстраційної дії достатньо подання лише договору про відступлення прав за іпотечним договором без надання інших правовстановлюючих документів, оскільки інформація, яка міститься у такому документі не відображає повних відомостей про права нового іпотекодавця, їх обсягу та зв`язку із основним зобов`язанням, яке є первісним для іпотечного зобов`язання.

При цьому суд відхиляє аргументи відповідача щодо застосування у цій справі висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №826/6071/16, оскільки обставини даної справи не є подібними до обставин у справі №826/6071/16: за суб`єктним складом (позивач фізична особа), предметом позову (скасування запису в Державному реєстрі іпотек про зміну умов обтяження нерухомого майна) та підставами позову (незгода з підставою переходу прав, якою став укладений між відповідачами договір купівлі-продажу майна, замість додаткової угоди до договору іпотеки), часом виникнення спірних правовідносин (2012 рік, в якому внесено зміни в інший державний реєстр, що й оскаржувалося позивачем) та, як наслідок, їх нормативно-правовим регулюванням (постанови, якими були врегульовані правовідносини та якими керувалися суди, втратили чинність до виникнення спірних правовідносин у цій справі).

Суд звертає увагу, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи. Така позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду у пункті 32 постанови від 27 березня 2018 року №910/17999/16, пункті 38 постанови від 25 квітня 2018 року №925/3/7, пункті 40 постанови від 25 квітня 2018 року №910/24257/16). Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №757/31606/15-ц; пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №696/1693/15-ц).

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав (ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону, подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

Згідно частини 1 статті 24 Закону, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, або наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями - це є підставою для відмови в державній реєстрації прав.

Таким чином, державний реєстратор, отримавши від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" документи, які є недостатніми для здійснення реєстраційної дії, та виявивши неповноту відомостей про права і невідповідність між інформацією про зареєстровані права та інформацією, що міститься у договорах про відступлення прав вимоги за основним та іпотечним зобов`язанням про наявні у заявника права, була зобов`язана виконати вимоги статтей 10, 18, 23, 24 Закону, проте їх протиправно не виконала та здійснила реєстраційну дію, яка є незаконною.

Суд враховує доводи відповідача про ухвалення постанови Східного апеляційного господарського суду від 05 липня 2021 року по справі №922/4198/20 за позовом Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до АТ "Банк Золоті Ворота" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" про визнання недійсним договору, проте зауважує, що встановлені цим судовим рішенням обставини не спростовують порушення державним реєстратором процедури та порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Суд звертає увагу, що запис про іпотеку №1384825 був створений державним реєстратором Зубарєвим І. Ю. до моменту поділу основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, та інформація у запис була внесена про забезпечення повного обсягу прав вимоги за Договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року. Проте станом на момент державної реєстрації Нотаріусом Тарасовою Ю. Г. відомості у записі про іпотеку щодо відступлення частини із забезпечених прав вимоги за Договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія" відсутні. Отже, зміна суб`єкта прав у записі про іпотеку від 2008 року без урахування умов договорів відступлення прав за основним та іпотечним договорами та обсягу наявних у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" забезпечених прав вимоги не є внесенням до реєстру повних та об`єктивних відомостей та не відповідає вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про іпотеку", якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Як встановлено з матеріалів справи та сторонами не заперечується, відступлення прав за Іпотечним договором відбулося на підставі відступлення частини прав вимоги з основного зобов`язання, яке згідно з умовами іпотечного договору було в цілому забезпечено іпотекою. Таким чином, умовами договору відступлення права вимоги за договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року (укладеного 07 лютого 2014 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" та Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота"), договору про відступлення права вимоги № 5 від 11 червня 2015 року (укладеного між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська іпотечна компанія"), договору про відступлення права вимоги №173 від 05 січня 2018 року (укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева") прямо передбачено відступлення не єдиного забезпеченого основного зобов`язання, а частини заборгованості, яка виникла з договору на кредитну лінію № 02-25К-02 від 21 січня 2008 року, виконання якого в цілому було забезпечено Іпотечним договором.

Укладення зазначених договорів відступлення прав вимоги за кредитним зобов`язанням передувало укладенню договору від 05 січня 2018 року про відступлення права вимоги за Іпотечним договором №16 03 09 від 21 січня 2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Тому, виходячи з положень статті 24 Закону України "Про іпотеку", таке відступлення прав за іпотечним договором не свідчить про відступлення прав за основним зобов`язанням, оскільки на цей момент відступлення прав вимоги за кредитним зобов`язанням вже було врегульовано окремо та за визначеними в договорах умовами, що підтверджено матеріалами справи.

Проте оскільки під час державної реєстрації державним реєстратором не виконано вимоги статтей 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не здійснено перевірку наявності та змісту оригіналів договору на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року та додаткових угод до нього, оригіналів договору відступлення права вимоги за Договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року, укладеного 07 лютого 2014 року між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" та Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" та договору про відступлення права вимоги №173 від 05 січня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", державним реєстратором не встановлено невідповідність між зареєстрованими правами вимоги та правами, якими фактично володіло Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Ці обставини підтверджують твердження суду про незаконність рішення державного реєстратора про зміну суб`єкта на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" в записі про іпотеку, створеному у 2008 році, оскільки цей запис стосується й тих прав вимоги за договором № 02-25К-02 на кредитну лінію від 21 січня 2008 року, які не були відступлені Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Суд звертає увагу на те, що представником позивача у судовому засіданні було запропоновано відповідачу надати до суду оригінали документів, які підтверджують повноваження Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" як іпотекодержателя, зокрема оригінали договору на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року та додаткових угод до нього, іпотечного договору №16 03 09 від 21 січня 2008 року та додаткових угод до нього, договору від 07 лютого 2014 року відступлення прав вимоги за договором на кредитну лінію №02-25К-02 від 21 січня 2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" та Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" та договору про відступлення права вимоги №173 від 05 січня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Однак при дослідженні матеріалів справи оригінали документів не були надані до суду, що ставить під обґрунтований сумнів правову позицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Згідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" закріплена обов`язковість державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження гарантуються державою, повинні бути достовірними, повними та об`єктивними, відповідати документам, на підставі яких вони внесені. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження виникають з моменту державної реєстрації та можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З викладеного вбачається прямий інтерес власника, щодо майна якого здійснено реєстраційну дію, щоб будь-які внесені, змінені чи скасовані відомості про права та обтяження належного йому майна відповідали вимогам закону та документам, на підставі яких вони вчинені, а також, щоб такі дії були вчинені у встановленому законодавством порядку та не призводили до незаконного обмеження його прав.

Внесення до реєстру відомостей про речові права та їх обтяження без дотримання встановленої законом процедури, та які за змістом не відповідають документам, з яких вони виникли, є незаконним та порушує права власника.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом в ході розгляду справи, що запис про іпотеку внесений до Державного реєстру прав 21 січня 2008 року Зубарєвим І. Ю. стосувався права іпотекодержателя на забезпечення виконання всіх зобов`язань позивача за договором на кредитну лінію № 02-25К-02 від 21 січня 2008 року. Водночас, як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" володіє правом вимоги лише на частину заборгованості, що виникла за договором на кредитну лінію № 02-25К-02 від 21 січня 2008 року, при цьому рішенням державного реєстратора, у записі про іпотеку від 21 січня 2008 року змінено суб`єкта права без урахування обсягу наявних у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" прав вимоги за основним зобов`язанням, що становить частину із права вимоги, зареєстрованого станом на 21 січня 2008 року.

Отже, суд приходить до висновку про наявність порушення прав та інтересів позивача рішенням державного реєстратора.

Суд відхиляє доводи Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" про те, що позивачем обрано спосіб захисту, який не є ефективним, згідно з висновками Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16, від 04 вересня 2018 року у справі №915/127/18, від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц, від 20листопада 2019 року у справі №802/1340/18-а, якими встановлено, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, тому після внесення такого запису скасування рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. Зазначені банком висновки Верховного Суду стосуються правовідносин, які не є подібними, оскільки були сформовані під час дії іншого нормативно-правового регулювання спірних правовідносин (попередньої редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно пунктів 1-3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час розгляду цієї справи, скасування рішення реєстратора є самостійною підставою для внесення змін у відомості про речові права. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, скасування рішення державного реєстратора є встановленим законом способом захисту прав на час розгляду цієї справи.

Аналогічна позиція сформована у висновках Верховного Суду у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №910/10963/19, в якій Верховний Суд зазначав, що зважаючи на істотну зміну з 16 січня 2020 року і на час ухвалення оскаржуваних судових рішень матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для врахування судами при вирішенні спірних правовідносин висновків Великої Палати Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16, від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 і від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц та у постанові Касаційного господарського суду від 26 лютого 2020 року у справі №910/56/1, оскільки через наведену зміну законодавства має місце неоднакове правове регулювання відносин (різні редакції статті 26 Закону України № 1952), що виключає подібність правовідносин у наведених справах з правовідносинами у цій справі.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі "Hirvisaari v. Finland", заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 року, пункт 30). Разом з тим, статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі "Ruiz Torija v. Spain", заява серія A № 303-A; від 09 грудня 1994 року; пункт 29).

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Юлії Георгіївни №39120026 від 05.01.2018, відповідно до якого було змінено Іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з Акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 28/12, ) на користь Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, ) 1921,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "09" лютого 2022 р.

Суддя П.В. Хотенець