УХВАЛА

07 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 914/2062/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2022

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

до Приватного акціонерного товариства "Червоноградський завод залізобетонних виробів" та ОСОБА_1

про стягнення 89 775, 27 грн

ВСТАНОВИВ:

31.01.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2022 у справі № 914/2062/21, подана 27.01.2022 безпосередньо до суду касаційної інстанції засобами поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

У 2021 році Акціонерне товариство Комерційного банку "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Червоноградський завод залізобетонних виробів" та ОСОБА_1 про стягнення 89 775, 27 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.09.2021 у справі № 914/2062/21 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору та докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Частиною другою статті 260 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 21.09.2021 у цій справі залишено без руху та встановлено 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали надати суду докази надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалу від 27.10.2021 про залишення апеляційної скарги без руху було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена останнім у апеляційній скарзі та на поштовому конверті, в якому була надіслана апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначено відправника- ОСОБА_1 та адреса - АДРЕСА_1 .

14.12.2021 вказана ухвала разом з поштовим конвертом та повідомленням про вручення поштового відправлення повернулись на адресу суду апеляційної інстанції з відміткою на конверті причини невручення цього відправлення "повернення за закінченням терміну зберігання"- 07.12.2021.

Також, Західним апеляційним господарським судом було зазначено, що 10-денний строк наданий в ухвалі від 27.10.2021 для усунення недоліків апеляційної скарги, закінчився- 17.12.2021.

З огляду на те, що на адресу Західного апеляційного господарського суду від скаржника (з урахуванням часу на поштовий обіг) заяв, клопотань чи доказів усунення недоліків апеляційної скарги - не надходило, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявник у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги - не усунув. Тому оскаржуваною ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 21.09.2021 у справі № 914/2062/21 з доданими матеріалами повернуто заявнику на підставі статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19 та від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, у разі надіслання судових рішень за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, якщо останнє не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.

Суд також враховую, що частиною другою статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Нормами статті четвертої цього Закону передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Ухвала Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 02.11.2021.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008, № 3236/03, § 41)).

Таким чином, ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух поданої ним апеляційної скарги як в передбачений процесуальним законодавством спосіб, так і з використанням відкритого безоплатного цілодобового доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень та скористатись наданим йому процесуальними правами, проте зазначеного не здійснило, недоліків апеляційної скарги у визначений судом строк не усунуло.

Крім того, матеріали касаційної скарги не містять доказів того, що ОСОБА_1 протягом двох місяців вчинив заходи, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження. Суд вважає цей термін розумним і достатнім для реалізації вказаних прав скаржника.

Відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд керувався, зокрема, статтею 260 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права, оскільки їх застосування чітко передбачене Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви (див. mutatis mutandis рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France) від 23.10.1996; № 21920/93, «Бруалья Гомез де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomes de la Torre v. Spain) від 19.12.1997, № 26737/95).

Згідно з частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені в частині другій статті 293 Господарського процесуального кодексу України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою ЄСПЛ, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2022 у справі № 914/2062/21 та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки в ухвалі апеляційного суду про перегляд якої подано касаційну скаргу правильне застосовування норм права в цьому випадку є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2022 у справі № 914/2062/21.

2.Касаційну скаргу та додані до неї документи повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак