ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м.Харків Справа № 913/909/21
Провадження № 3/913/909/21
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом
Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман Донецької області
до Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, м. Старобільськ Луганської області
про стягнення 33 964 грн 85 коп.
без повідомлення (виклику) сторін
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів в сумі 33 964 грн 85 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання та фінансування послуг по пільговому перевезенню окремих категорій громадян залізничним транспортом загального користування у приміському сполучені від 02.01.2019 № 2 в частині своєчасного проведення розрахунків за пільгові перевезення окремих категорій громадян за період з січня по грудень 2019 року, що призвело до спричинення збитків в розмірі 33 964 грн 85 коп., які позивач просить стягнути в судовому порядку.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/909/21, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
01.02.2021 від Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області до відділу документального забезпечення надійшов відзив на позов №02-37/7628 від 30.12.2021, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки Управлінням повністю виконані зобов`язання та на 100 % відшкодовано витрати позивача за перевезення осіб, належність до пільгових категорій яких, підтверджена Єдиним державним автоматизованим реєстром осіб, які мають право на пільги (далі ЄДАРП) по Старобільському району (окрім мешканців ОТГ), за договорами від 02.01.2019 у 2019 році.
Управління посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, якою затверджено Положення про Єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги.
Згідно з п. 1.2 Договорів Замовник здійснює фінансування пільг, пов`язаних із споживанням послуг згідно з п.1.1 Договору, на підстав поданих Виконавцем реєстрів перевезених пільговиків у межах бюджетних призначень, а Виконавець здійснює постачання цих послуг населенню, що має відповідні пільги. Під час укладання вказаних Договорів позивач не надавав жодних заперечень та погодився співпрацювати на визначених договірних умовах.
Так, протягом 2019 року позивачем щомісячно направлялися реєстри осіб, які належать до пільгової категорії громадян, а Управлінням проводилася перевірка належності вказаних осіб у реєстрі до пільговиків Старобільського району, після чого між Управлінням, за погодженням Управління фінансів Старобільської РДА та Регіональною філією Донецька залізниця АТ Українська залізниця кожного місяця складалися акти звірення відповідно до законодавства України, розрахунок та компенсація за пільгове перевезення певних категорій громадян здійснювалося на підставі п. 1.1 Договору розрахунок тільки відносно громадян, внесених до ЄДАРП по Старобільському району.
Відповідач посилаючись на норми бюджетного законодавства та на умови укладених Договорів повідомив, що вищевказані договори виконані в повному обсязі, претензії щодо виконання вищезазначених договорів у позивача відсутні.
З огляду на викладене, відповідач просить у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити повністю, у зв`язку з їх необґрунтованістю.
На обґрунтування доводів відповідач надав копії актів звірення розрахунків та реєстрів пільгових категорій.
05.01.2022 від відповідача у справі Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області надійшло клопотання від 30.12.2021 № 02-37 про залучення співвідповідачів, а саме: Відділ фінансів Старобільської районної державної адміністрації та Старобільську районну раду.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 11.01.2022 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
18.01.2022 від позивача у справі надійшла відповідь на відзив №85 від 18.01.2022.
Як вказує позивач, Залізниця є суб`єктом господарської діяльності, яка займається перевезенням та обслуговуванням пасажирів та повинна забезпечити надання пільг особам, які мають на це право згідно з законодавством, а відповідно до ст. 9 Закону України від 04.07.1996 №273/96-ВР Про залізничний транспорт збитки залізничного транспорту загального користування від використання пільгових тарифів відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевого бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.
Позивач зазначає, що перевезення пасажирів на пільгових умовах Залізницею здійснено не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, що обслуговуючи таку категорію громадян України Залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення пільгових категорій громадян, як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач, у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені витрати позивачеві.
Позивач зазначає, що механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.
Як вказує позивач, розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг у місті Старобільськ є відповідач, а відшкодування витрат, понесених внаслідок пільгового перевезення, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій. Позивач зазначив, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.
Позивач посилається на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №904/94/19.
У запереченні на відповідь на відзив №02-42/284 від 21.01.2022 відповідач зазначає, що посилання позивачем на пункт 2 Постанови №256 є безпідставним та не має жодного відношення до спірного питання. Відповідач просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.
Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 09.02.2022.
Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд встановив таке.
Відповідно до розділу 1 предметом цього договору є відносини Сторін щодо надання та фінансування пільг населенню згідно з Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Постановами Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 №354 Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування та від 16.08.1994 №555 Про поширення чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 №354, відомості про яких внесено до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (далі ЄДАРП) по Старобільському району Луганської області (за виключенням мешканців обєднаних територіальних громад), пов`язаних із споживанням населенням таких видів послуг приміське залізничне перевезення пасажирів за рахунок коштів місцевого бюджету.
Згідно з умовами Договору Замовник здійснює фінансування пільг, пов`язаних із споживанням послуг, згідно з п.1.1 Договору на підставі поданих виконавцем реєстрів перевезених пільговиків у межах бюджетних призначень, а Виконавець здійснює постачання цих послуг населенню, що має відповідні пільги.
Виконавець зобов`язується реалізувати в 2019 році послуги населенню, що має право на пільги відповідно до п.1.1 Договору (п.п.2.1.1 п.2.1 Договору).
Замовник зобов`язується: щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним, готувати спільно з Виконавцем акти звірення заборгованості по наданим послугам населенню, що має пільги; щомісячно, на підставі актів звірення заборгованості, надавати до фінансування та Держказначейства дані про нараховані суми щодо пільг (п.п.2.2.1-2.2.2 п.2.2 Договору).
Згідно з п. 3.1 Договору №б/н від 22.06.2017 Виконавець щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, надає Замовнику облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з районного бюджету, реєстри перевезених пільговиків, та акти звіряння за надані пільгові послуги.
Замовник при надходженні коштів на власні рахунки у 5-денний термін проводить фінансування видатків на покриття затрат Виконавцю в межах бюджетних асигнувань щодо наданих пільг (п.3.2 Договору).
Як визначено у п. 3.3 Договору розрахунки проводяться згідно з п.п.7, 9-11 Постанови Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009 та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117.
Договір набирає чинності з моменту підписання, а умови договору застосовуються згідно з ч.3 ст.631 ЦК України з 01.01.2019, і діє в частині надання послуг до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (п.8.1 Договору).
На підтвердження здійсненого перевезення пільгових категорій населення за пільговими тарифами позивачем надані облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів за 2019 рік ( а.с.17-28), а також загальні зведені відомості по типах пільг та квитків у приміському сполученні за 2019 рік (а.с.29-70).
Відповідно до облікових форм про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів (далі облікова форма) позивачем визначені періоди, категорії пільговика, кількість оформлених пільгових проїзних квитків, сума недоотриманих коштів з урахуванням податку на додану вартість, гривень. В облікових формах визначені категорії пільговиків для приміського сполучення: інваліди Великої Вітчизняної війни 1, 2, 3 групи та прирівняні до них особи (ІВВВ 1, ІВВВ2, ІВВВ3); учасники Великої Вітчизняної війни, бойових операцій (УВВВ); батьки військовослужбовців, які загинули чи померли (БЗВ); інваліди війни 1, 2, 3 групи та особи, які супроводжують в поїздах інваліда (ІВ1, ІВ2, ІВ3, СУПРІ); учасники бойових дій (УВУ); інваліди 1, 2, 3 групи та особи, які супроводжують інвалідів 1 групи (ІНВ, СІНВІ1); постраждалі внаслідок Чорнобильської аварії 1 категорії, учасники ліквідації, діти віком від 6-18 років, яким встановлена інвалідність пов`язана з Чорнобильською катастрофою (ЛЧАЕС, ДЧ-18), пенсіонери за віком (ПЕНС); ветерани: органів внутрішніх справ, військової служби (ВОВС); діти віком 6 до 18 років (до 23 років) з багатодітних сімей (ДИТС); діти-сироти і діти, які залишились без піклування батьків, віком від 16-18 років (ДС6-18); діти-інваліди віком від 6-18 років (Д16-18).
Відповідно до облікових форм за 2019 рік, загальна сума недоотриманих коштів склала 44 750,20 грн, я яких позивач отримав компенсаційних виплат 10 785,35 грн.
Враховуючи відомості вказаних вище облікових форм, Регіональна філія Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів, недоотримала грошових коштів у загальному розмірі 33 964,85 грн.
Також, на підтвердження викладеного позивачем надано загальні зведені відомості по типах пільг та квитків у приміському сполученні за 2019 рік (а.с.29-70).
Позивач зазначає, що у 2019 році надавав пільговий проїзд окремим категоріям громадян, які мають право на відповідні пільги при користуванні залізничним транспортом у загальному розмірі 33 964,85 грн.
Проте відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів, провів частково розрахунки за пільгові перевезення окремих категорій громадян: за 2019 рік отримано компенсаційних виплат на суму 10 785,35 грн що не заперечується відповідачем.
Отже, позивачем понесені збитки за перевезення пільговиків за 2019 рік в сумі 33 964,85 грн, за стягненням яких він звернувся до суду.
Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених вище у відзиві на позов та запереченнях.
У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву.
Доказів сплати боргу на час прийняття рішення відповідачем не надано.
Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.
Згідно з п.п.1, 6 ст.92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.
Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначені Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.
Як вбачається зі ст. 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Соціальні пільги на пасажирські перевезення для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, Міжурядовою Угодою про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12.03.1993, Законами України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про охорону дитинства, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист.
У ч.6 ст.9 Закону України Про залізничний транспорт визначено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.
Пунктом 6 Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №252 від 19.03.1997 (тут і далі який був чинним на момент укладення Договорів №б/н від 22.06.2017 та №2 від 02.01.2018, надання послуг з перевезення і виникнення обов`язку щодо відшкодування витрат, понесених внаслідок пільгового перевезення), зокрема, закріплено обов`язок суб`єктів господарської діяльності, які займаються перевезенням та обслуговуванням пасажирів, забезпечити надання пільг особам, які мають на це право згідно із законодавством України.
Норми зазначених вище нормативно-правових актів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії. Безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондується безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України).
Господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність (ч.1 ст.174 Господарського кодексу України).
Пунктом 2 Порядку №256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.
Таким чином, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян. При цьому зобов`язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із актів цивільного законодавства.
Встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на перевезення пасажирів і багажу в приміському сполученні встановлюються Акціонерним товариством Укрзалізниця за погодженням з місцевими органами виконавчої влади. При рівні тарифів, що не забезпечують рентабельності цих перевезень, збитки компенсуються з місцевих бюджетів. Розрахунки за роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу, пошти, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції. Для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг (ст.9 Закону України Про залізничний транспорт).
До видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 671 цього Кодексу), належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення (пункт 9 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України).
Відповідно до підпункту ґ пункту 1 ст.91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.
Відповідно до п. 1 Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009, компенсаційні виплати залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі.
Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв`язку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.
Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг у Старобільському районі Луганської області є Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області.
Як зазначено вище, механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюється за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів, а також субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі встановлено Порядком розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009.
У пункті 3 вказаного Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян встановлено, що облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).
Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг (пункт 4 Порядку №1359).
Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності (пункт 5 Порядку №1359).
Сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира (пункт 7 Порядку №1359).
Згідно з пунктами 9-11 Порядку №1359 на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом. Залізниці не пізніше ніж 15-го числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми. Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.
Вищезазначені нормативні акти покладають на розпорядника обов`язок компенсувати підтверджені обліковими формами недоотримані кошти залізницею за перевезення пільгової категорії населення в повному обсязі.
При цьому суд зазначає, що подання облікових форм за 2019 рік відповідає положенням п.10 Порядку №1359 розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, а тому такі облікові форми повинні бути оплачені розпорядником.
Відповідно до ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків; причинного зв`язку між порушенням права та збитками; наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.
Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Відповідно до ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.
Отже, законодавством не передбачена залежність відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.
Також, Закон України Про залізничний транспорт та Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №1196 від 27.12.2006, не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2020 у справі №904/94/19.
З огляду на викладене, враховуючи той факт, що відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів, не провів розрахунків за пільгові перевезення окремих категорій громадян в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства - він зобов`язаний відшкодувати понесені позивачем витрати на перевезення пільговиків за 2019 в загальній сумі 33 964,85 гривень.
Відповідач посилається на те, що він при визначенні сум, що підлягають відшкодуванню, враховував відомості з власних реєстрів пільгової категорії, та у зв`язку з цим, суми, що відображені в актах звірення розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги, є значно меншими, ніж суми, відображені в цих актах позивачем.
З цього приводу суд зазначає, що пунктом 7 Порядку №1359 встановлено, що сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира, тому відповідач не міг мати відомості щодо пільговиків, які придбали пільговий проїзний документ на території Луганської області, але не проживав там.
На підтвердження здійсненого перевезення пільгових категорій населення за пільговими тарифами позивачем надані облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів за 2019 рік (т.1, а.с. 21-32, 33-44), які є беззаперечним доказом наявності невідшкодованих відповідачем витрат на пільгове перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в сумі 33 964,85 гривен.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів у сумі 33 964,85 грн підлягають задоволенню повністю.
Судові витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн підлягають стягненню на його користь з відповідача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області про стягнення 33 964 грн 85 коп. задовольнити повністю.
2.Стягнути з Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Центральна, 36, ідентифікаційний код 03197055 на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815 в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216 збитки за пільгове перевезення пасажирів у сумі 33 964,85 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 гривень, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.
3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

4.Повний текст рішення складено і підписано 09.02.2022

Суддя А.В. Секірський