ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 рокуСправа № 912/3047/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б., за участю секретаря судового засідання Ліподат Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи №912/3047/21

за позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), 50103, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 92

до відповідача Світловодського міського комунального підприємства "Комбінат комунальних послуг", 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комсомольська, 31

про стягнення 891 549,00 грн

за участю представників:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Спірін С.С., ордер № 013729 від 18.11.21 (в режимі відеоконференції).

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Світловодського міського комунального підприємства "Комбінат комунальних послуг" про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного видобутку супіску та суглинку у розмірі 891 549,00 грн, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час обстеження території сміттєзвалища встановлено факт видобування надр, а саме супіску та суглинку без спеціального дозволу на користування надрами. У зв`язку з чим державі завдано збитки на суму 891 549,00 грн, які розраховані відповідно до Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами", затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 29.08.2011 №303.

Ухвалою від 15.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 912/3047/21, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.12.2021 о 10:30 та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

30.11.2021 на адресу суду від Світловодського міського комунального підприємства "Комбінат комунальних послуг" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. У відзиві відповідач зазначає, що не здійснював будь-яких дій пов`язаних із видобуванням суглинку та супіску на території Світловодського міського звалища твердих відходів. Протягом 2020 - 2021 рр. відповідач мав договірні правовідносини з Фізичною особою-підприємцем Берестовським Віталієм Вікторовичем. Предметом договорів є: Пошарова засипка сміттєзвалища ТПВ в м. Світловодськ, відповідно до ДК:021:2015-90530000-1 Утримання сміттєзвалища. Відповідно до фактичних обставин справи, послуги по вищевказаних договорах були прийняті та в повному обсязі оплачені відповідачем. Тобто, належними та допустимими доказами доведено, що відповідач не здійснював ущільнення та пересипку твердих побутових відходів інертними матеріалами на Світловодському звалищі, як і не використовував суглинок та супісок у своїй господарській діяльності. У відповідь на претензію позивача, відповідач звертав на це увагу. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження правомірності та застосування порядку визначення виду корисних копалин. За твердженням відповідача відсутній причино-наслідковий зв`язок між видобутком корисних копалин та діяльністю СМКП "ККП", в тому числі, але не виключно, неправомірною поведінкою відповідача, оскільки позивачем не доведено факт неправомірної поведінки підприємства. Матеріали справи не містять, а позивачем не доведено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення.

02.12.2021 Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надано до суду відповідь на відзив. Щодо твердження відповідача, що полігон побутових відходів перебував в експлуатації ФОП Берестовського В.В. потягом 2020-2021, то позивач зазначає, що цим підтверджується свідомий дозвіл стосовно нанесення шкоди незаконним видобутком супіску та суглинку останнім за мовчазною згодою з відповідачем, без заборони здійснення подальших дій та повідомлення відповідних правоохоронних органів. Відповідачем не вживались заходи щодо збереження та охорони земельних ділянок, чим були порушені вимоги природоохоронного законодавства. Позивач також зазначає, що розмір шкоди розрахований відповідно до норм чинного законодавства. Крім того, позивач заперечує щодо зазначеного у відзиві розміру витрат на професійну правничу допомогу.

08.12.2021 Світловодським міським комунальним підприємством "Комбінат комунальних послуг" подано до суду клопотання про оголошення перерви в підготовчому засіданні. Відповідач повідомляє, що 01.12.2021 звернувся до судового експерта Шлапак С.Л. для проведення земельно-технічної експертизи. Проте, на даний час експертне дослідження не проведено, висновок не складено. Крім того, у даному клопотанні відповідач повідомляє суд, що орієнтовний розмір судових витрат збільшився та складається з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн та витрат на залучення експерта та проведення експертизи орієнтовно 7 000,00 грн, але остаточно буде визначено в акті приймання-передачі наданих послуг.

Протокольною ухвалою від 08.12.2021, на підставі ст. 183 ГПК України, оголошено перерву в підготовчому засіданні по розгляду справи № 912/3047/21 до 28.12.2021 на 11:00 год.

21.12.2021 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення. У запереченнях відповідач зазначає, що позивачем до відповіді на відзив додано копію його листа до Кіровоградської обласної прокуратури від 18.11.2021 "Про факти самовільного надрокористування на території Світловодського сміттєзвалища ТПВ", де у третьому абзаці позивачем вказано, що на момент проведення перевірки роботи з видобутку корисних копалин у місці розташування сміттєзвалища не здійснювались та встановити юридичних чи фізичних осіб, які самовільно видобували супісок та суглинок не надалось можливим. Тобто позивачем підтверджено той факт, що відсутні докази вчинення СМКП "ККП" самовільного видобутку суглинку та супіску. Крім того, відповідач зазначає, що не може братися судом до уваги факт звернення позивача до Кіровоградської обласної прокуратури та початок досудового розслідування, оскільки вищевказаний факт не має правового значення для вирішення справи по суті.

28.12.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позивач зазначає, що доказом, яким підтверджується факт видобутку суглинку та супіску саме відповідачем є акт перевірки. Крім того, позивач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.02.2020 у справі №920/1106/17 та зазначає, що оскільки видобуток суглинку та супіску здійснювався на земельній ділянці відповідача, то саме з нього слід стягувати завдані збитки.

За результатами підготовчого засідання 28.12.2021 господарським судом на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 05.01.2022 до 11:00 год.

29.12.2021 на адресу суду від Світловодського міського комунального підприємства "Комбінат комунальних послуг" надійшло клопотання від 22.12.2021 №277, відповідно до якого відповідач просить визнати недопустимими та не брати до уваги належним чином не завірені копії доказів, які подані позивачем.

Крім того, 29.12.2021 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання від 22.12.2021 №276 про долучення до матеріалів справи копії Висновку експерта №12/1-21 за результатами проведеної земельно-технічної експертизи. Відповідач також зазначає, що витрати понесені відповідачем та пов`язані із розглядом справи мають бути покладені на позивача.

30.12.2021 на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява про повернення без розгляду Державній екологічній інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) додаткових пояснень від 24.12.2021. В обґрунтування даного клопотання відповідач зазначає, що не отримував від позивача на електронну адресу додаткові пояснення.

04.01.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшли пояснення, відповідно до яких останній вважає клопотання відповідача від 22.12.2021 №276 необґрунтованим та таким, що не стосується позовних вимог. Позивач просить позовні вимоги задовольнити. У задоволені вимог про стягнення витрат на правничу допомогу та інших витрат пов`язаних з розглядом справи відмовити відповідачу у повному обсязі.

Ухвалою від 05.01.2022 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Закрито підготовче провадження у справі №912/3047/21, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.02.2022 о 11:00 год. Зобов`язано позивача не пізніше 10.01.2022 направити на адресу відповідача додаткові пояснення від 24.12.2021, докази направлення надати до суду.

28.01.2022 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про повернення позивачу додаткових пояснень. У клопотанні відповідач серед іншого зазначає, що правова позиція Верховного Суду по справі №920/1106/17 не може братися до уваги, оскільки дана справа стосується інших правовідносин за змістом, які не є подібними тим, які склалися між сторонами у даній справі.

02.02.2022 на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява від 01.02.2022 №34 про відшкодування витрат на правову (професійну правничу) допомогу.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні 02.02.2022 не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час засідання суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що явка в засідання суду обов`язковою не визнавалась, та є правом, а не обов`язком учасників справи, господарський суд вважає за можливе розглянути справу без уповноваженого представника позивача за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 02.02.2022 судом досліджено докази у справі.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши в судовому засіданні подані докази, господарський суд встановив наступний перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

01.07.2021 Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства відповідачем.

За результатами даної перевірки, позивачем складено Акт №129/3-1/3.5/21 від 01.07.2021 проведення планового заходу держаного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, який підписаний директором підприємства Ярош К.О. без зауважень. (а.с. 13-15).

Під час обстеження території сміттєзвалища встановлено факт самовільного видобування супіску та суглинку, який використовувався в якості інертного матеріалу для пересипки шарів відходів.

Розмір ділянок, на яких порушено родючий шар ґрунту, знищено рослинний покрив та вівся видобуток супіску та суглинку:

1. 32,0 м х 6,5 м, висота уступу - 6,0 м

2. 75,0 м х 3,5 м, висота уступу - 3,0 м.

Лінійні заміри розмірів виробок після видобутку корисних копалин проведені рулеткою вимірювальною Р5-УЗД, зав.№1113/006, довжина 5,0 м, свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки №933-М, чинне до 29.07.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 №827 "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення" визначено, що суглинок та супісок належить до корисних копалин місцевого значення.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 01.06.2021 № 254, з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки, відповідачу надано обов`язковий до виконання припис від 05.07.2021 №3.4/21-78 (а.с. 19).

За твердженням позивача, відповідач не мав права видобувати суглинок та супісок без спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Внаслідок самовільного видобутку надр державі завдано збитки на суму 891 549,00 грн, які розраховані відповідно до формули, зазначеної у пункті 3.2 розділу ІІІ "Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами", затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 29.08.2011 №303, зареєстрованої Міністерством юстиції України від 19.09.2011 за №1097/19835.

13.08.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами на суму 891 549,00 грн (а.с. 20).

У відповіді на претензію від 03.09.2021 №170 відповідач зазначив, що заявлені вимоги про відшкодування збитків вважає безпідставними та необґрунтованими і з ними не погоджується (а.с. 22).

Враховуючи несплату відповідачем збитків заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст. 16 Конституції України).

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Статтею 5 цього Закону визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ).

У ст. 66 Конституції України встановлено, що кожний зобов`язаний не заподіювати шкоду природі.

В силу ст. 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Статтею 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища. Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 14 Кодексу України про надра, надра надаються у користування, зокрема, для видобування корисних копалин.

Статтями 16 та 19 Кодексу України про надра встановлено режим користування надрами, який вимагає отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Виняток стосовно наявності спеціального дозволу встановлений у ст. 23 Кодексу України про надра, відповідно до якої землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Згідно з ст. 56 Кодексу України про надра, однією із основних вимог в галузі охорони надр є додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами.

Статтями 65 та 67 цього Кодексу передбачено, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, зокрема, винні у самовільному користуванні надрами. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода, протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду, причинний зв`язок між ними та вина.

Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки людини нормою права. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності шкоди. При цьому, доведенню підлягає те, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. А відтак, доводячи склад цивільного правопорушення у діях відповідача, позивач має довести, що його (відповідача) поведінка була неправомірною та протиправною.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків (шкоди), протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

У підтвердження факту порушення природоохоронного законодавства Світловодським міським комунальним підприємством "Комбінат комунальних послуг" позивачем надано Акт №129/3-1/3.5/21 від 01.07.2021 проведення планового заходу держаного нагляду (контролю) щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, відповідно до якого під час обстеження території сміттєзвалища встановлено факт самовільного видобування супіску та суглинку, який використовувався в якості інертного матеріалу для пересипки шарів відходів.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області загальною площею 5,1343 га кадастровий номер :02:000:7815, вид використання - для складування побутового сміття перебуває на праві оренди у Світловодського міського комунального підприємства "Комбінат комунальних послуг".

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки, відповідачу надано обов`язковий до виконання припис від 05.07.2021 №3.4/21-78.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд враховує, що судовим експертом Шлапак С.Л., за замовленням відповідача, проведено земельно-технічну експертизу. На вирішення експерта було поставлено питання: Чи знаходиться в межах земельної ділянки кадастровий номер :02:000:7815, на якій розміщене звалище твердих побутових відходів, земельні ділянки, що мають ознаки видобутку корисних копали (супіску та суглинку)?

Згідно висновку експерта №12/1-21 від 15.12.2021 в дослідницькій частині даного Висновку експерта та Додатку №1 встановлено, що земельні ділянки, що мають ознаки видобутку корисних копалин (супіску та суглинку), знаходяться за межами земельної ділянки кадастровий номер :02:000:7815, на якій розміщене звалище твердих побутових відходів (а.с. 151).

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Господарський суд звертає увагу, що у відповідності до наведеної норми суд зобов`язаний мотивувати підстави саме відхилення висновку експерта.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши вищевказаний висновок судового експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи в сукупності з матеріалами справи, суд вважає, що експертом був проведений докладний опис досліджень та надана обґрунтована відповідь на поставлене питання. Так, висновок здійснений компетентним експертом, є повним та обґрунтованим, оскільки: всі надані на експертне дослідження об`єкти були досліджені; на поставлене перед експертом питання надано вичерпну відповідь, повнота якої перевірена судом на відповідність іншим фактичним даним; висновок є ясним та викладим чітко; судом з`ясовано узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Таким чином, висновок експерта від №12/1-21 від 15.12.2021 за результатами проведення земельно-технічної експертизи не викликає сумнівів у його правильності та взятий судом до уваги.

Враховуючи вищевикладене, на орендованій відповідачем земельній ділянці видобуток корисних копалин (супіску та суглинку) не вівся.

Матеріалами справи не підтверджено та позивачем не доведено на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України факту протиправної поведінки (незаконних дій або бездіяльності) відповідача як суб`єкта господарювання, що були виражені у видобуванні корисних копалин (суглинку та супіску) на земельній ділянці, розташованої біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:7815.

Твердження позивача про те, що саме відповідач здійснював самовільне видобування супіску та суглинку, який використовувався в якості інертного матеріалу для пересипки шарів відходів, не ґрунтуються на належних доказах у матеріалах справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Акт за результатами заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства не є правовим документом, який встановлює відповідальність порушника. Складання такого акту та включення до нього певних висновків не породжує обов`язкових юридичних наслідків, що зумовлюють виникнення будь-яких прав чи обов`язків у порушника.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, а саме протиправна поведінка, вина, шкода та причиний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Враховуючи не доведення позивачем всіх елементів, необхідних для застосування до відповідача деліктної відповідальності, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Крім цього, за нормами Господарського процесуального кодексу України розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за правилами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Господарський суд враховує, що на замовлення Світловодського міського комунального підприємства "Комбінат комунальних послуг" судовий експерт Шлапак С.Л. передав, а відповідач прийняв виконані згідно акту прийому - передачі експертних послуг №12/1-21 від 15.12.2021 послуги по наданню Висновку експерта на суму 5 148,30 грн (а.с. 155).

Відповідачем надані експертні послуги оплачені в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №3690 від 20.12.2021 на суму 5 148,30 грн (а.с. 156).

З урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог, з позивача слід стягнути на користь відповідача витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 5 148,30 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1-2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідачем до закінчення судових дебатів надано до суду заяву від 01.02.2022 №34 про відшкодування витрат на правову (професійну правничу) допомогу.

У пункті 5 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, зазначено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати відповідача на 17.02.2022 о 10:30 год. та встановити відповідачу строк для подання доказів щодо розміру, понесених ним судових витрат - до 07.02.2022.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на користь Світловодського міського комунального підприємства "Комбінат комунальних послуг" 5 148,30 грн витрат за проведення земельно-технічної експертизи.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Призначити судове засідання для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу на 17.02.2022 о 10:30 год.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Кіровоградської області за адресою: 25022, м. Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, в залі суд. засідань №102.

Встановити відповідачу строк для подання доказів щодо розміру понесених витрат - до 07.02.2022 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Державній екологічній інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (25006, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 84/37 та електронною поштою: ) та Світловодському міському комунальному підприємству "Комбінат комунальних послуг" (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комсомольська, 31 та електронною поштою: ).

Повне рішення складено 14.02.2022.

Суддя Г.Б. Поліщук