ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 Справа № 914/3086/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Синчука М.М. за участю секретаря судового засідання Кравчук І.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар петролеум», місто Черкаси

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Мартищук Парасковії Григорівни , селище міського типу Верховина, Верховинський район, Івано - Франківська область

про: стягнення заборгованості 341 545, 32 грн

За участю представників сторін:

від позивача: Москаль А.Б. - представник;

від відповідача: не з`явився;

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар петролеум» до Фізичної особи - підприємця Мартищук Парасковії Григорівни про стягнення заборгованості 341 545, 32 грн.

Ухвалою суду від 20.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі № 914/3086/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.11.2021.

Ухвалою суду від 15.11.2021 розгляд справи відкладено на 06.12.2021.

Ухвалою суду від 06.12.2021 суд постановив закрити підготовче провадження у справі №914/3086/21, розгляд справи по суті призначено на 10.01.2022.

Ухвалою суду від 10.01.2022 розгляд справи по суті відкладено на 24.01.2022.

На електронну адресу суду 24.01.2022 представником відповідача подано письмові пояснення, в яких останній просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

В судове засідання 24.01.2022 з`явився представник позивача. Позовні вимоги підтримав повністю, проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій заперечив.

В судове засідання 24.01.2022 року представник відповідача не з`явився, на електронну адресу суду 24.01.2022 (вх. 1926/22) надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з тим, що представник відповідача не може прибути у судове засідання за станом здоров`я.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ст. 195 ГПК суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 24.01.2022, визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

З огляду на те, що розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою відповідача/представника відповідача у судове засідання, враховуючи принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, судом належним чином повідомлено сторони про дату, час та місце розгляду справи, а тому наявні підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 14.01.2022 Мартищук П.Г. припинено підприємницьку діяльність, про що у ЄДРЮОФОПГФ внесено запис номер: 001000293, підстава: власне рішення.

З цього приводу суд зазначає, що виходячи з правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18, згідно з ЦК України, ГК України, Законом "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняється, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП (навіть ліквідований) відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Зважаючи на викладене, Мартищук Парасковія Григорівна відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, зокрема за зобов`язаннями, що виникли на підставі Договору суборенди частини нежитлового приміщення №17/05/21 від 17.05.2021.

У судовому засіданні 24.01.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем, у порушення умов укладеного між сторонами Договору суборенди частини нежитлового приміщення №17/05/21 від 17.05.2021, у визначений строк не виконано договірних зобов`язань, що стало підставою для звернення позивача до суду. Позивач стверджує, що відповідач не сплатив гарантійний платіж, плату за перший і останній місяць суборенди та суборендну плату за період користування об`єктом оренди, не відшкодованими залишилися витрати на комунальні послуги, спожиті відповідачем, у сумі 7 508,39 грн, відтак у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у загальному розмірі 127 024, 52 грн. За прострочення виконання зобов`язань позивачем також нараховано 209 032, 26 грн. штрафу, 5 444, 38 грн. пені та 44,16 грн. інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав, однак надав письмові пояснення, в яких просить суд зменшити штрафні санкції, оскільки такі в два рази перевищують основну суму боргу. Відповідач виховує трьох дітей, ніде не працює і не має власних доходів, тому вважає що є всі підстави для зменшення розміру штрафних санкцій на 99 відсотків до 2 145,20 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сокар петролеум» (далі - Орендар, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Мартищук Парасковією Григорівною (далі - Суборендар, відповідач) 17.05.2021 укладено Договір № 17/05/21 суборенди частини нежитлового приміщення.

Згідно п. 2.1. Договору Орендар зобов`язується передати Суборендарю, а Суборендар прийняти в тимчасове платне користування (суборенду) Об`єкт суборенди відповідно до умов Договору. Об`єктом оренди за Договором є нежитлові приміщення будівлі автозаправного комплексу №04/2, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с/р Сокільницька, автодорога Львів-Пустомити-Меденичі, 6 км+620 м.

Відповідно до пункту 4.1. Договір набуває чинності з моменту його належного підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками, і діє протягом 1 (одного) календарного року з моменту його підписання Сторонами.

Розмір суборендної плати визначений пунктом 6.1. Договору, згідно якого, плата за користування Об`єктом суборенди обраховується з урахуванням розміру орендної ставки, яка становить - 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 коп) на місяць (без ПДВ).

Згідно з пунтком 6.2.Суборендар протягом 10 банківських днів з моменту підписання Договору зобов`язаний перерахувати Орендарю Гарантійний платіж у розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп) без ПДВ.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що одночасно з перерахуванням Гарантійного платежу Суборендар здійснює перерахування грошових коштів в порядку внесення Суборендної плати за перший та останній місяці суборенди згідно п. 6.1 Договору 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень 00 коп) без ПДВ. Сторони домовились, що внесення Суборендної плати за подальші періоди (місяці) користування Об`єктом суборенди здійснюється щомісячно в порядку попередньої оплати не пізніше 10 (десятого) числа поточного місяця суборенди.

Відповідно до п. 6.6. Договору, Розмір суборендної плати включає в себе плату за користування супутнім обладнанням та не включає в себе плату за користування комунальними послугами - електропостачання, водопостачання, водовідведення, інші.

6.6.1. Оплату за спожиті Суборендарем комунальні послуги Суборендар здійснює самостійно у якості компенсації Орендарю та/або третім особам, які фактично будуть надавати вказані послуги, на підставі виставленого Орендарем рахунку та копії рахунків від підприємств-постачальників комунальних послуг не пізніше 5-ти (п`яти) банківських днів з моменту їх отримання та/або відповідно до умов окремих договорів з підприємствами-постачальниками послуг. Обсяг фактично спожитих послуг визначається за допомогою лічильних приладів або з урахуванням фактичної місячної потреби Суборендаря в послугах, що погоджується Сторонами в письмовій формі.

Сімнадцятого травня 2021 року відповідно до акту приймання-передачі об`єкта суборенди, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокар петролеум» передало Фізичній особі-підприємцю Мартищук Парасковій Григорівні нежитлові приміщення будівлі автозаправного комплексу №04/2, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с/р Сокільницька, автодорога Львів-Пустомити-Меденичі, 6 км+620 м, а саме: приміщення №13 (автомийка), площею 68, 50 кв.м; приміщення №14 (бойлерна), площею 3,40 кв.м; : приміщення №15 (технічне приміщення), площею 6 90 кв.м.

В матеріалах справи містяться рахунки на оплату №704 від 25.05.2021 у сумі 15 000, 00 грн (гарантійний платіж за суборенду частини нежитлового приміщення); №702 від 31.05.2021 на суму 15 516,13 грн (суборендна плата за користування приміщенням будівлі автозаправного комплексу №04/2 за період з 17.05.2021 по 31.05.2021); №703 від 31.05.2021 на суму 30 000,00 грн (суборендна плата за користування приміщенням будівлі автозаправного комплексу №04/2 за останній місяць оренди); №1005 від 30.06.2021 на суму 30 000,00 грн (суборендна плата за користування приміщенням будівлі автозаправного комплексу №04/2 за червень 2021, компенсація витрат водопостачання, електроенергії); №1325 від 31.07.2021 на суму 30 000,00 грн (суборендна плата за користування приміщенням будівлі автозаправного комплексу №04/2 за липень 2021, компенсація витрат водопостачання, електроенергії).

Позивач 16.08.2021 надіслав претензію №153 на адресу відповідача в якій зазначив, що Відповідач не виконав взяті на себе за Договором зобов`язання, тому просить погасити заборгованість в сумі 127 024, 52 грн. У випадку не погашення заборгованості Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокар петролеум» буде звертатись до суду. Відповідач відповіді на таку претензію не надав, заборгованість не оплатив.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом про стягнення з ФОП Мартищук П.Г. на користь користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар петролеум» 127 024,52 грн основного боргу, 209 032,26 грн. штрафу, 5 444,38 грн. пені та 44,16 грн. інфляційних втрат.

Оцінка суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1, 2 ст. 283 ГК України передбачено що, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно із ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Стаття 610 ЦКУ визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 17.05.2021 було укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення № 17/05/21.Згідно з яким Орендар зобов`язується передати Суборендарю, а Суборендар прийняти в тимчасове платне користування Об`єкт суборенди відповідно до умов договору. Згідно з актом приймання - передачі об`єкта суборенди від 17.05.2021, позивач передав, а відповідач прийняв таке майно.

Розмір суборендної плати визначений пунктом 6.1. Договору, згідно якого, плата за користування Об`єктом суборенди обраховується з урахуванням розміру орендної ставки, яка становить - 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 коп) на місяць (без ПДВ).

Згідно з пунтком 6.2.Суборендар протягом 10 банківських днів з моменту підписання Договору зобов`язаний перерахувати Орендарю Гарантійний платіж у розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп) без ПДВ.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що одночасно з перерахуванням Гарантійного платежу Суборендар здійснює перерахування грошових коштів в порядку внесення Суборендної плати за перший та останній місяці суборенди згідно п. 6.1 Договору 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень 00 коп) без ПДВ. Сторони домовились, що внесення Суборендної плати за подальші періоди (місяці) користування Об`єктом суборенди здійснюється щомісячно в порядку попередньої оплати не пізніше 10 (десятого) числа поточного місяця суборенди.

Відповідно до п. 6.6. Договору, розмір суборендної плати включає в себе плату за користування супутнім обладнанням та не включає в себе плату за користування комунальними послугами - електропостачання, водопостачання, водовідведення, інші.

Відповідач взятих на себе за Договором грошових зобов`язань не виконав, а відтак, в силу вимог розділу 6 Договору позивач набув право вимагати погашення суми заборгованості у розмірі 127 024,52 грн., що складається з гарантійного платежу 15 000 грн, суми суборендної плати за період з 17.05.2021 року по 31.07.2021 року в розмірі 104 516,13 грн (травень, червень, липень 2021 року + останній місяць суборенди), компенсації витрат водопостачання у розмірі 1654,95 грн, компенсація витрат по електроенергії у розмірі 5853,44 грн.

Зважаючи на встановлені судом обставини, вимога позивача про стягнення з відповідача 127 024,52 грн заборгованості за Договором є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 10.2 Договору, за прострочення сплати суборендної плати за користування Об`єктом яка передбачена Договором, Суборендар сплачує на користь Орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. У випадку затримки оплати понад 30 календарних днів - додатково до пені Суборендар сплачує на вимогу Орендаря штраф в розмірі подвійної суборендної плати, обчисленої за місяць, в якому виникла заборгованість».

Так, суд, перевіривши правильність нарахування позивачем розміру пені встановив, що останнім допущено певні недоліки нарахування.

Зокрема, з наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій за Договором суборенди частини нежитлового приміщення №17/05/21 від 17.05.2021 вбачається, що другий період заборгованості позивачем визначено - 10.06.2021 - 11.10.2021, третій період - 10.07.2021-11.10.2021.

Разом з тим, з умов Договору, зокрема п. 6.3. вбачається, строк виконання обов`язку зі здійснення суборендної плати визначений: «щомісячно в порядку попередньої оплати не пізніше 10 (десятого) числа поточного місяця суборенди», а тому прострочення слід рахувати відповідно з 11.06.2021, 11.07.2021.

Так, здійснивши власний розрахунок розміру пені, що підлягає до стягнення, судом встановлено, що вірним є нарахування пені у загальному розмірі 5 413, 74 грн.

Суд, перевіривши розрахунок штрафу, встановив, що позивачем правомірно нараховано 209 032,26 грн штрафу за затримку оплати понад 30 календарних днів.

Згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що до стягнення підлягає сума інфляційних втрат у заявленому розмірі 44,16 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Згідно положень статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам: наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром заборгованості, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, представник відповідача, звертаючись з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення посилався на те, що вони в два рази перевищують основну суму боргу, відповідач ніде не працює і не має власних доходів. В обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, представником відповідача долучено відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за період з 01.06.2021 по 14.01.2022, відповідно до чого судом встановлено, що у вказаний період самостійно визначена сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини за січень 2021 становить 6 500, 00 грн, лютий - грудень - 0,00 грн. Згідно інформації з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - Мартищук П.Г. відсутні відомості. Крім того, на утриманні Мартищук П.Г. перебуває троє неповнолітніх дітей, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 10.01.2022 №63, виданою Верховинською селищною радою.

Враховуючи викладені обставини та виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги матеріальне становище відповідача у справі, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру штрафних санкцій на 40 %. Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 248,25 грн пені та 125 419,36 грн штрафу.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судові витрати.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-80, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Мартищук Парасковії Григорівни ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар петролеум» (18001, м. Черкаси, вул. Надпільна, будинок 226/1; ідентифікаційний код юридичної особи - 38305367) 15 000,00 грн гарантійного платежу, суму суборендної плати за період з 17.05.2021 року по 31.07.2021 року в розмірі 104 516,13 грн, компенсацію витрат водопостачання у розмірі 1 654,95 грн, компенсацію витрат по електроенергії у розмірі 5 853,44 грн, 125 419,36 грн -штрафу, 44,16 грн - інфляційних втрат, 3 248,25 - пені та 5123, 18 грн відшкодування витрат судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст рішення виготовлено 03.02.2022.

Суддя Синчук М.М.