ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. Справа№ 910/14317/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши апеляційні скарги

Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2021

у справі № 910/14317/21 (суддя Смирнова Ю.М.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 215929,04 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 215929,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не збережено вантаж з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" суму збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 215 929 грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 3 238 грн. 94 коп.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, який перевозився у вагонах, завданої шкоди - нестачі товару на суму 215 929, 04 грн. та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вагонах сталась не з вини відповідача відповідно до ст. 127 Статуту залізниць України.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, а обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, є недоведеними. Зокрема скаржник вважає, що місцевим господарським судом не застосовано ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць та п. 27 Правил Видачі вантажів, що підлягали застосуванню у спірних взаємовідносинах. На думку відповідача суд першої інстанції не з`ясував та не перевірив доводи зазначені у відзиві на позовну заяву щодо зазначення відправником вологості вантажу у графі №20 залізничних накладних, а тому місцевим господарським судом необґрунтовано враховано норму природні втрати та граничного розходження у розмірі 1%, а не 2 %, як це передбачено п. 27 Правил видачі вантажів. Скаржник також наполягає на тому факті, що позивачем не надано суду доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 року, розгляд справи призначено на 09.02.2022 року.

10.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/14317/21.

19.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", позивача у справі, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 року клопотання Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon" задоволено.

03.02.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", позивача у справі, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon", а також письмові пояснення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 року клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon" задоволено.

В судовому засіданні 09.02.2022 року представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні місяці 2021 року Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" здійснило відправку вугілля на адресу Відокремленого підрозділу "Бурштинська теплова електрична станція" Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" залізничним транспортом до станції призначення Бурштин Львівської залізниці, що підтверджується залізничними накладними №№45108164 (а.с. 59, 61, 63, 65, 67), 45232261 (а.с. 70), 45294758 (а.с. 74, 77, 80), 45294733 (а.с. 84, 87), 45247301 (а.с. 90), 45247335 (а.с. 95), 45247327 (а.с. 98), 45056900 (а.с. 104), 45002078 (а.с. 108), 45002029 (а.с. 112), 45013349 (а.с. 116), 45046876 (а.с. 119), 45108123 (а.с. 123, 126, 129), 45232246. (а.с. 133, 139, 144, 149, 154, 157, 160).

На підставі положень ст.133 Статуту залізниць України вантажоодержувач - Відокремлений підрозділ "Бурштинська теплова електрична станція" Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" передав право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого за залізничними накладними №№45108164, 45232261, 45294758, 45294733, 45247301, 45247335, 45247327, 45056900, 45002078, 45002029, 45013349, 45046876, 45108123, 45232246, вантажовідправнику - Приватному акціонерному товариству "ДТЕК Павлоградвугілля", що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими переуступними підписами вантажоодержувачів на відповідних залізничних накладних, які містяться в матеріалах справи.

Як зазначає позивач, на станції одержувача та на станції Клепарів залізницею проведено комісійну перевірку маси вантажу та за результатами зважування виявлено, що частину вантажу у вагонах №№61654547, 56738289, 61078036, 53542577, 61012217, 59727065, 62256706, 53138095, 56964471, 60728003, 56226343, 62522560, 60454832, 60459146, 56324569, 63813638, 53497764, 63813265, 56493356, 58939612, 53509733, 56194558, 60461274, 56424252, 53502670, 56557861, 53510285, 53067898, 56966260, 53075248, 68147487, 53522348, 52506383, 62008719, 56994643, 55618318, 59415950, 62111059 було втрачено.

На підставі викладеного, було складено комерційні акти №388103/517 від 25.05.2021 року (а.с. 60), №388103/516 від 25.05.2021 року (а.с. 62), №388103/519 від 25.05.2021 року (а.с.64), №388103/515 від 25.05.2021 року (а.с.66), №388103/518 від 25.05.2021 року (а.с.68), №388103/563 від 29.05.2021 року (а.с.72), №388103/571 від 30.05.2021 року (а.с.76), №388103/570 від 28.05.2021 року (а.с.79), №388103/572 від 30.05.2021 року (а.с.82), №388103/568 від 30.05.2021 року (а.с.86), №388103/569 від 30.05.2021 року (а.с.88), №388103/557 від 29.05.2021 року (а.с.96), №388103/558 від 29.05.2021 року (а.с.92), №388103/559 від 29.05.2021 року (а.с.99), №388103/499 від 23.05.2021 року (а.с.106), №388103/491 від 21.05.2021 року (а.с.110), №388103/490 від 21.05.2021 року (а.с.114), №388103/495 від 22.05.2021 року (а.с.117), №388103/498 від 23.05.2021 року (а.с.121), №388103/520 від 25.05.2021 року (а.с.125), №388103/521 від 25.05.2021 року (а.с.128), №388103/522 від 25.05.2021 року (а.с.131), №370400/32/578 від 28.05.2021 року (а.с.136), №370400/31/577 від 28.05.2021 року (а.с.142), №370400/31/576 від 28.05.2021 року (а.с.147), №370400/31/575 від 28.05.2021 року (а.с.152), №388103/562 від 29.05.2021 року (а.с.156), №388103/560 від 29.05.2021 року (а.с.159), №388103/561 від 29.05.2021 року (а.с.162).

Зі змісту наявних в матеріалах справи комерційних актів вбачається, що втрата вантажу у вище перелічених вагонах склала: у вагоні №61654547 - 2950 кг, №56738289 - 3150 кг, №61078036 - 2200 кг, №53542577 - 2800 кг, №61012217 - 2850 кг, №59727065 - 2350 кг, №62256706 - 4300 кг, №53138095 - 2700 кг, №56964471 - 2800 кг, №60728003 - 2750 кг, №56226343 - 4550 кг, №62522560 - 3350 кг, №60454832 - 5250 кг, №60459146 - 2200 кг, №56324569 - 2950 кг, №63813638 - 3450 кг, №53497764 - 3300 кг, №63813265 - 3500 кг, №56493356 - 3550 кг, №58939612 - 3100 кг, №53509733 - 3250 кг, №56194558 - 3250 кг, №60461274 - 3300 кг, №56424252 - 2100 кг, №53502670 - 2200 кг, №56557861 - 5350 кг, №53510285 - 2550 кг, №53067898 - 2300 кг, №56966260 - 2850 кг, №53075248 - 2450 кг, №68147487 - 4760 кг, №53522348 - 4120 кг, №52506383 - 4230 кг, №62008719 - 3840 кг, №56994643 - 3150 кг, №55618318 - 3400 кг, №59415950 - 4400 кг, №62111059 - 4750 кг.

Отже, спір у даній справі виник на думку позивача у зв`язку з наявністю вини відповідача у частковій втраті вантажу під час його перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки на загальну суму 215 929, 04 грн.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно із ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (надалі за текстом - Статут залізниць України), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту залізниць України та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 ЦК України).

В силу ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно із абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п. 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т. ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Як вже було зазначено вище під час перевезення по залізниці виявлена нестача кам`яного вугілля у вагоні №61654547 - 2950 кг, №56738289 - 3150 кг, №61078036 - 2200 кг, №53542577 - 2800 кг, №61012217 - 2850 кг, №59727065 - 2350 кг, №62256706 - 4300 кг, №53138095 - 2700 кг, №56964471 - 2800 кг, №60728003 - 2750 кг, №56226343 - 4550 кг, №62522560 - 3350 кг, №60454832 - 5250 кг, №60459146 - 2200 кг, №56324569 - 2950 кг, №63813638 - 3450 кг, №53497764 - 3300 кг, №63813265 - 3500 кг, №56493356 - 3550 кг, №58939612 - 3100 кг, №53509733 - 3250 кг, №56194558 - 3250 кг, №60461274 - 3300 кг, №56424252 - 2100 кг, №53502670 - 2200 кг, №56557861 - 5350 кг, №53510285 - 2550 кг, №53067898 - 2300 кг, №56966260 - 2850 кг, №53075248 - 2450 кг, №68147487 - 4760 кг, №53522348 - 4120 кг, №52506383 - 4230 кг, №62008719 - 3840 кг, №56994643 - 3150 кг, №55618318 - 3400 кг, №59415950 - 4400 кг, №62111059 - 4750 кг. про, що було складено комерційні акти №388103/517 від 25.05.2021 року (а.с. 60), №388103/516 від 25.05.2021 року (а.с. 62), №388103/519 від 25.05.2021 року (а.с.64), №388103/515 від 25.05.2021 року (а.с.66), №388103/518 від 25.05.2021 року (а.с.68), №388103/563 від 29.05.2021 року (а.с.72), №388103/571 від 30.05.2021 року (а.с.76), №388103/570 від 28.05.2021 року (а.с.79), №388103/572 від 30.05.2021 року (а.с.82), №388103/568 від 30.05.2021 року (а.с.86), №388103/569 від 30.05.2021 року (а.с.88), №388103/557 від 29.05.2021 року (а.с.96), №388103/558 від 29.05.2021 року (а.с.92), №388103/559 від 29.05.2021 року (а.с.99), №388103/499 від 23.05.2021 року (а.с.106), №388103/491 від 21.05.2021 року (а.с.110), №388103/490 від 21.05.2021 року (а.с.114), №388103/495 від 22.05.2021 року (а.с.117), №388103/498 від 23.05.2021 року (а.с.121), №388103/520 від 25.05.2021 року (а.с.125), №388103/521 від 25.05.2021 року (а.с.128), №388103/522 від 25.05.2021 року (а.с.131), №370400/32/578 від 28.05.2021 року (а.с.136), №370400/31/577 від 28.05.2021 року (а.с.142), №370400/31/576 від 28.05.2021 року (а.с.147), №370400/31/575 від 28.05.2021 року (а.с.152), №388103/562 від 29.05.2021 року (а.с.156), №388103/560 від 29.05.2021 року (а.с.159), №388103/561 від 29.05.2021 року (а.с.162).

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому є належними та допустимими доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних фактичній масі вантажу.

Згідно зі ст. 114, 115 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано довідки №1/2829 від 02.06.2021 року (а.с. 69), №1/2839 від 02.06.2021 року (а.с.73), б/н б/д щодо накладної №45294758 (а.с. 83), №1/2798 від 02.06.2021 року (а.с.89), №1/2827 від 02.06.2021 року (а.с.94), №1/2837 від 02.06.2021 року (а.с.97), №1/2838 від 02.06.2021 року (а.с.103), №1/2836 від 02.06.2021 року (а.с.107), №1/2831 від 02.06.2021 року (а.с.111), №1/2832 від 02.06.2021 року (а.с.115), №1/2834 від 02.06.2021 року (а.с.118), №1/2835 від 02.06.2021 року (а.с.122), №1/2830 від 02.06.2021 року (а.с.132), №1/2828 від 02.06.2021 року (а.с.164) про вартість вугільної продукції, які складені Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", підписані директором філії ВТП "Павлоградвантажтранс", головним бухгалтером Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", скріплені печаткою підприємства, що узгоджується зі ст.115 Статуту залізниць України.

При цьому колегія суддів відзначає, що положення статті 115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, які можуть підтверджувати вартість вантажу. Відтак, вказані обставини можуть бути встановлені судом за допомогою наданих позивачем доказів, а тому доводи скаржника, що позивачем не надано суду доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника колегією суддів відхиляються.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту залізниць України визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту залізниць України). Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту залізниць України).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що в силу положень ч. 3 ст. 314 ГК України та ст. 114, 115 Статуту залізниць України вказані документи є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) було долучено до матеріалів справи. А тому посилання скаржника щодо відсутності доказів на підтвердження факту незбереження ним вантажу відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, до перевезення передавалося вугілля кам`яне марки г- насипом газовий, вологість не більше 12 % про, що свідчить графа №20 наданих позивачем залізничних накладних.

Однак, суд першої інстанції при визначені норми недостачі, внаслідок властивостей вантажу при перевезенні, застосував 1% від маси вантажу. а не 2% норми недостачі, передбаченої абзацом 3 п. 27 Правил видачі вантажів та відхилив заперечення відповідача з цього приводу.

При цьому місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України №584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом. Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше 16,0%, а як вбачається з представлених до матеріалів справи залізничних накладних, кам`яне вугілля перевозилось у твердому стані, з вологістю не більше 12%, тобто з характеристиками в межах встановлених норм.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що сам по собі факт здачі до перевезення кам`яного вугілля з характеристиками в межах встановлених ДСТУ 4083:2012 норм, тобто, з вологістю не більше 12%, не спростовує властивість самого вантажу зменшуватись при перевезенні.

Натомість, аналіз практики Верховного Суду свідчить, що при вирішенні даної категорії спорів суд касаційної інстанції застосовує саме 2% норму недостачі, зокрема, у постанові об`єднаної палати від 04.03.2020 року у справі № 905/487/19, у постановах від 05.02.2020 року у справі № 910/3868/19, від 10.08.2018 року у справі № 910/22324/16, у постанові від 25.01.2021 року у справі №910/118/20 та у постанові від 21.07.2021 року справі №914/2343/19 (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

А тому у вказаній частині приймаються доводи скаржника та визнається необґрунтованим застосування судом першої інстанції 1% норми недостачі до вантажу, який перевозився, у зв`язку з чим підлягає перерахунку розмір збитку.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку ціни позову, колегія суддів встановила, що з урахуванням норми природної втрати, яка у даному випадку складає 2%, розмір збитків який підлягає стягненню з відповідача внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника становить 157 670, 22 грн.

Отже, за встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах, завданої шкоди у сумі вартості нестачі вантажу, обрахованої з урахуванням ст. 27 Правил видачі вантажу, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Скаржником не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вагоні сталася не з його вини відповідно до ст. 127 Статуту та не спростовано протиправність поведінки, у зв`язку з чим доводи скаржника у вказаній частині відхиляються як безпідставні.

Водночас, вірно з`ясувавши обставини справи, суд першої інстанції помилково застосував 1% норму недостачі, замість 2%, як це передбачено абзацом 3 п. 27 Правил видачі вантажів, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення 58 258, 82 грн. збитків, з ухваленням нового рішення про відмову в позові у цій частині.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2021 року у справі № 910/14317/21 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 року у справі №910/14317/21 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 року у справі № 910/14317/21 скасувати частково та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вул.Є.Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул.Соборна, будинок 76, ідентифікаційний код 00178353) суму збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 157 670 (сто п`ятдесят сім тисяч шістсот сімдесят гривень) 22 коп. та судовий збір у розмірі 2 365 (дві тисячі триста шістдесят п`ять гривень) 05 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.»

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул.Соборна, будинок 76, ідентифікаційний код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вул.Є.Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 310 (одна тисяча триста десять гривень) 82 коп.

4. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14317/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.02.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко