ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2022м. ДніпроСправа № 904/9055/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича стальна компанія", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Федорищєвої Яни Сергіївни, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 8 351,57 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича стальна компанія" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 7 700,00 грн., що складають заборгованість за договором оренди № 12 від 01.11.2019; 419,10 грн. - пені, 78,47 грн. - 3% річних, 154,00 грн. - інфляції грошових коштів.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди № 12 від 01.11.2019 в частині здійснення орендних платежів.

Відповідач відзив на позов не надав.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021 відкрито провадження у справі № 904/9055/21, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та його право подати відзив на позовну заяву, на адресу останнього, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, направлялась ухвала суду від 12.12.2021.

Крім того, суд звертає увагу, що ухвала про відкриття провадження у справі № 904/9055/21 повернулася до суду 27.01.2022 з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України часники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження, суд дійшов висновку, що неотримання відповідачем листа з ухвалою суду, що є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача-2 щодо його належного отримання, тобто, є власною волею відповідача-2.

За приписами пунктів 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині здійснення орендних платежів за договором оренди № 12 від 01.11.2019.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича стальна компанія" (далі - орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Федорищєвою Яною Сергіївною (далі - орендар, відповідач) укладений договір оренди № 12 від 01.11.2019 (далі - договір).

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом частини першої статті 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

За змістом частини першої - третьої, п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

В порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві в строкове, на строк 14 місяців, платне користування наступне майно: частину виробничого будинку літ. Г-2, будівлі та споруди, площею 220 кв.м, за адресою Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ (м. Дніпро), вул. Героїв Сталінграда (проспект Хмельницького Богдана), буд. 156г (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що передавання в оренду майна оформлюється відповідним актом приймання-передавання.

Цей договір, укладений на строк 14 місяців, вступає в силу 1 листопада 2019 року та діє до 31 рудня 2020 року включно (п. 2.1 договору).

За змістом пункту 2.2 договору його сторони визначили, що датою початку використання орендованого майна орендарем є дата підписання сторонами акта (актів) приймання-передавання майна.

Відповідно до пункту 3.1 договору розмір орендної плати за календарний місяць за користуванням майном за цим договором за домовленістю сторін складає 7 700,00 грн., у тому числі ПДВ 1 283,33 грн.

За умовами пункту 3.3 договору орендар попередньо сплачує орендну плату орендодавцеві шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів на поточний рахунок орендодавця за кожен поточний календарний місяць користування орендованим майном до 10 числа поточного місяця.

Орендар зобов`язується після підписання цього договору та до моменту підписання акта приймання-передачі об`єкту оренди сплатити орендодавцю попередньою оплатою орендну плату за перший місяць оренди та гарантійний внесок у розмірі 100% місячної орендної плати, який може бути використаний як оплата за останній місяць оренди (пп. 3.3.1 договору).

Згідно з пунктом 3.5 договору сторони щомісяця підписують акт виконаних робіт (наданих послуг).

Орендодавець може надавати за заявкою Орендаря додаткові послуги за тарифами, узгодженими між сторонами. Оплата таких послуг Орендодавця здійснюється згідно виставлених рахунків-фактур та (або) актів, підписаних сторонами (п. 3.6 договору).

Згідно з пунктом 6.1 договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством.

За умовами пункту 7.1 договору цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.п. 2.1, 7.1 цього договору та закінчується 31.12.2020 (п. 7.2 договору).

Відповідно до Додаткової угоди від 31.12.2020 дія цього договору за згодою сторін продовжена до 31 грудня 2021 року.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №ВСКА-0000091 від 01.07.2021 за користування об`єктом оренди для оплати послуг за спірним договором на суму 7 700,00 грн.

В порушення умов спірного договору відповідач не здійснив оплати за користування об`єктом оренди у сумі 7 700,00 грн. за липень 2021 року.

Наявна заборгованість і стала причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення пункту 3.3 договору відповідач, з урахуванням вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку й закінчення перебігу строку, мав оплатити орендну плату за липень 2021 року не пізніше 10.07.2021.

Відповідач факту користування об`єктом оренди протягом липня 2021 року не спростував, що зобов`язує його сплатити позивачу орендну плату.

Передбачений пунктом 3.3 договору строк сплати орендної плати є таким, що настав.

Доказів сплати орендної оплати за липень 2021 року відповідач суду не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення пеня у загальній сумі 419,10 грн. розрахована за загальний період з 11.07.2021 по 18.11.2021.

Досліджуючи питання правомірності застосування до відповідача штрафної санкції у вигляді пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором, судом береться до уваги таке.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливості сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 908/1501/18.

Сторонами у договорі не було погоджено відповідальності орендаря за порушення строків сплати орендної плати у вигляді пені з визначенням її розміру, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині позову є безпідставними.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 78,47 грн. розраховані за загальний період з 11.07.2021 по 18.11.2021 та інфляція грошових коштів за період з липня 2021 по жовтень 2021 у сумі 154,00 грн.

Розрахунок річних та інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже, вказані суми підлягають до примусового стягнення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Федорищєвої Яни Сергіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича стальна компанія" (49000, м. Дніпро, Криворізьке шосе, буд. 21, ) 7 700,00 грн. - основного боргу, 78,47 грн. - 3% річних, 154,00 грн. - інфляції грошових коштів, 2 156,00 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 11.02.2022.

Суддя І.Ф. Мельниченко