ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022м. ДніпроСправа № 904/9730/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Лиман, Донецька область)

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (м. Павлоград, Дніпропетровська область)

про стягнення штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в залізничних накладних у загальному розмірі 51 225 грн. 00 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - відповідач) суму штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в залізничних накладних у загальному розмірі 51 225 грн. 00 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, як вантажовідправником, свого обов`язку з оформлення перевізних документів, а саме: в результаті контрольного зважування вантажу було встановлено наступне:

- у вагоні № 53138327 фактична вага вантажу не відповідала даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47189865 маса нетто вантажу зазначена 69 800 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 71 050 кг, що на 1 250 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі та понад вантажопідйомність вагону на 1 050 кг, про що було складено комерційний акт № 482004/354 від 23.07.2021;

- у вагоні № 56448442 фактична вага вантажу не відповідала даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47207238 маса нетто вантажу зазначена 68 850 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 70 350 кг, що на 1 500 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі та понад вантажопідйомність вагону на 1 350 кг, про що було складено комерційний акт № 482004/358 від 23.07.2021;

- у вагоні № 67893586 фактична вага вантажу не відповідала даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47189857 маса нетто вантажу зазначена 70 950 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 72 050 кг, що на 1 100 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі та понад вантажопідйомність вагону на 1 050 кг, про що було складено комерційний акт № 482004/365 від 23.07.2021. При цьому, згідно з нормами статей 118, 122 Статуту залізниць України за невірно зазначену масу вантажу з відправника стягується штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення; провізна плата за кожне зі спірних перевезень становила 3 415 грн. 00 коп., у зв`язку з чим позивачем було розраховано штраф у загальному розмірі 51 225 грн. 00 коп. (3 415 х 5 = 17 075 грн. 00 коп., відповідно, по кожному з трьох спірних перевезень).

Крім того, позовна заява містила клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. суду 4615/22 від 31.01.2022), які за своїм змістом фактично є відзивом на позовну заяву, в яких відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними, не підтвердженими належними та допустимими доказами з огляду на таке.

- відповідно до встановлених законодавством вимог відповідач здійснював зважування вагонів на придатних, повірених вагонних вагах, а тому внесення неправдивих даних щодо маси вантажу в залізничній накладній є неможливим;

- Комерційними актами не встановлено факту внесення неправдивих відомостей до залізничної накладної, а встановлено тільки невідповідність між масою вантажу, зазначеною у цій накладній та фактичною масою вантажу в натурі;

- причиною збільшення маси вантажу стали метеорологічні умови. Як зазначив відповідача, під час перевезення спірного вантажу мали місце опади у вигляді дощу, що підтверджується листом Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 19.11.2021 за № 1/6211 від 12.11.2021, відповідно до якого за даними метеостанції Павлоград Павлоградського району, що є репрезентативною для с. Богданівка, Павлоградського району та с. Шахтарське, які розташовані на території Павлоградського району Дніпропетровської області, 20.07.2021 опади були відсутні, 21.07.2021 спостерігався значний дощ, гроза, кількість опадів на добу склала 22,8 мм, в тому числі за день 22,3 мм, за ніч 0,5 мм.

Від відповідача також надійшла заява про зменшення розміру штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі (вх. суду № 4616/21 від 31.01.2021), в якій він просив суд у разі встановлення факту невірного зазначення відповідачем у накладних №№ 47207238, 47189857, 47189865 маси вантажу за спірними перевезеннями та задоволення позову, застосувати частину 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статтю 233 Господарського кодексу України. В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума штрафу є завищеною, необґрунтованою, а сам штраф таким, що не має компенсаторного характеру, а є додатковим засобом отримання прибутку для позивача. Так, відповідачем за накладними №№ 47207238, 47189857, 47189865 на перевезення вантажу було сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу та за повну вагу, вказану в перевізному документі, що підтверджується даними графи 34 накладної. Відтак, залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, оскільки відповідач здійснив оплату провізної плати та додаткових зборів за надлишкову масу вантажу. Будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем було зазначено не вірну масу вантажу у залізничній накладній, позивач не зазнав, що, на думку відповідача, також має бути враховано при ухваленні рішення про стягнення з відповідача штрафу. Також відповідач посилається на нестабільний фінансовий стан, кризу в організації та здійсненні господарської діяльності, а також на стратегічну й соціальну значимість ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". Клопотання про зменшення розміру штрафу відповідач вмотивовує, посилаючись на нормативні приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.

Від позивача надійшла відповідь на письмові пояснення (вх. суду № 5753/22 від 04.02.2022), в яких він заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що у даному випадку спірні вагони є напіввагонами, які приймаються до перевезення залізницею шляхом візуального огляду вагону, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси вантажу. Також позивач зазначає про відсутність підстав для зменшення штрафу, оскільки в даному випадку санкція не є договірною, а виникає із положень Статуту залізниць України.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність порушення в оформленні накладної в частині неправильного зазначення в ній маси вантажу; обставини складання актів загальної форми, комерційних актів; правомірність здійснення розрахунку заявленого до стягнення штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу у залізничній накладній.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, у липні 2021 року Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - вантажовідправник, відповідач):

1) на підставі залізничної накладної № 47189865 відправило вагон № 53138327 з вантажем зі станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Кураховка Донецької залізниці. Вантажоодержувачем за зазначеною залізничною накладною (графа №4) є ТОВ "ДТЕК "Курахівська ЦЗФ" (далі - вантажоодержувач) за адресою: 85490, Донецька область, п. Курахівка, вул Орджонікідзе, 1А. Під час оформлення перевізних документів відповідач у накладній зазначив номер вагону - № 53138327, залученого до перевезення вантажу, а також його вантажопідйомність - 70 т, та масу вантажу у вагоні - 69 800 кг. Як зазначено у графі 28 вказаної накладної, вантаж було завантажено у вагони відповідачем, як вантажовідправником, і ним же визначено масу вантажу на вагонних вагах, про що зазначено у графі 26 накладної (а.с.12);

2) на підставі залізничної накладної № 47207238 відправило, зокрема, вагон №556448442 з вантажем зі станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Кураховка Донецької залізниці. Вантажоодержувачем за зазначеною залізничною накладною (графа №4) є ТОВ "ДТЕК "Курахівська ЦЗФ" (далі - вантажоодержувач) за адресою: 85490, Донецька область, п. Курахівка, вул Орджонікідзе, 1А. Під час оформлення перевізних документів відповідач у накладній зазначив, зокрема, номер вагону - № 556448442, залученого до перевезення вантажу, а також його вантажопідйомність - 69 т, та масу вантажу у вагоні - 68 850 кг. Як зазначено у графі 28 вказаної накладної, вантаж було завантажено у вагони відповідачем, як вантажовідправником, і ним же визначено масу вантажу на вагонних вагах, про що зазначено у графі 26 накладної (а.с.13);

3) на підставі залізничної накладної № 47189857 відправило вагон № 67893586 з вантажем зі станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Кураховка Донецької залізниці. Вантажоодержувачем за зазначеною залізничною накладною (графа №4) є ТОВ "ДТЕК "Курахівська ЦЗФ" (далі - вантажоодержувач) за адресою: 85490, Донецька область, п. Курахівка, вул Орджонікідзе, 1А. Під час оформлення перевізних документів відповідач у накладній зазначив, зокрема, номер вагону - № 67893586, залученого до перевезення вантажу, а також його вантажопідйомність - 71 т, та масу вантажу у вагоні - 70 950 кг. Як зазначено у графі 28 вказаної накладної, вантаж було завантажено у вагони відповідачем, як вантажовідправником, і ним же визначено масу вантажу на вагонних вагах, про що зазначено у графі 26 накладної (а.с.11).

В процесі перевезення вантажу 23.07.2021 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці на підставі Актів загальної форми № 27633, № 27612, № 27602 від 21.07.2021 було здійснено комісійне переважування вагонів № 53138327, № 56448442 та № 67893586, відповідно, результати чого зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 23.07.2021 та складено Акти загальної форми № 751, № 766 та № 762 від 23.07.2021 та відповідні комерційні акти, в яких було зафіксовано наступне:

- у вагоні № 53138327 фактична вага вантажу не відповідала даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47189865 маса нетто вантажу зазначена 69 800 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 71 050 кг, що на 1 250 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі та понад вантажопідйомність вагону на 1 050 кг, про що було складено комерційний акт № 482004/354 від 23.07.2021 (а.с.9);

- у вагоні № 56448442 фактична вага вантажу не відповідала даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47207238 маса нетто вантажу зазначена 68 850 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 70 350 кг, що на 1 500 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі та понад вантажопідйомність вагону на 1 350 кг, про що було складено комерційний акт № 482004/358 від 23.07.2021 (а.с.8);

- у вагоні № 67893586 фактична вага вантажу не відповідала даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній № 47189857 маса нетто вантажу зазначена 70 950 кг, а за даними контрольного зважування виявилось 72 050 кг, що на 1 100 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі та понад вантажопідйомність вагону на 1 050 кг, про що було складено комерційний акт № 482004/365 від 23.07.2021 (а.с.10).

У вказаних вище комерційних актах вказано, що поверхня вантажу маркована подовженими смугами, розрівнена, маркування повздовжніми борознами; люка закриті, течі вантажу немає; вагони у технічному стані справні.

Так, провізна плата за всіма спірними вагонами - № 53138327, № 56448442 та №67893586 (всього три вагони) від станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Кураховка Донецької залізниці становила 3 415 грн. 00 коп. за кожен вагон.

Посилаючись на те, що у відповідності до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, позивач просить суд стягнути з відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за неправильно зазначену у накладній № 47189865 масу вантажу у вагоні № 53138327, у накладній № 447207238 масу вантажу у вагоні № 556448442, у накладній № 47189857 масу вантажу у вагоні № 567893586, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, посилаючись на статтю 129 Статуту залізниць України та комерційні акти № 482004/354 від 23.07.2021, № 482004/358 від 23.07.2021, № 482004/365 від 23.07.2021. Позивач вважає, що відповідно до статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України викладені обставини є підставою для стягнення з відповідача штрафу у загальній сумі 51 225 грн. 00 коп., зокрема, в сумі 17 075 грн. 00 коп. за кожен з трьох вагонів окремо, виходячи з такого розрахунку:

3 415 грн. 00 коп. х 5 = 17 075 грн. 00 коп.,

Такий розрахунок здійснено щодо кожного з вагонів № 53138327, № 56448442 та №67893586 окремо, оскільки розмір провізної плати за всіма вказаними вагонами був однаковим - 3 415 грн. 00 коп.

Отже, штраф за кожний зі спірних вагоні становить 17 075 грн. 00 коп., а всього таких вагонів п`ять.

У вказаному вище розрахунку:

- 3 415 грн. 00 коп. - провізна плата за кожний з вагонів № 53138327, № 56448442 та №67893586 від станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Кураховка Донецької залізниці;

- 5 - кількість провізних плат.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем вказаного штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу у залізничних накладних № 47189865, № 47207238 та № 47189857 у добровільному порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, та інших нормативних актів, прийнятих у відповідності до них та які регулюють спірні правовідносини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статтею 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).

На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

У відповідності до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури України № 138 від 08.06.2011), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів, відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих правил.

Згідно з пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів, накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Відповідно до пункту 1.3 Правил оформлення перевізних документів, всі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.

Судом встановлено, що залізничні накладні № 47189865, № 47207238 та № 47189857 містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Згідно з пунктом 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей.

Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобов`язана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до статті 921 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

З огляду на наведене, при заповненні накладної на перевезення вантажу відповідальність за точність та повноту відомостей, зазначених у відповідній накладній, покладається на вантажовідправника.

Водночас, відповідачем при заповненні залізничних накладних № 47189865, №47207238 та № 47189857 було допущено помилки у масі вантажу у вагонах № 53138327, №56448442 та №67893586, відповідно, що підтверджується комерційними актами №482004/354 від 23.07.2021, № 482004/358 від 23.07.2021, № 482004/365 від 23.07.2021. При цьому, як було вказано вище, у вказаних комерційних актах зазначено, зокрема, що поверхня вантажу маркована подовженими смугами, розрівнена, маркування повздовжніми борознами; люка закриті, течі вантажу немає; вагони у технічному стані справні.

Отже, має місце факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній та встановленої при контрольному зважуванні.

Згідно з нормами статті 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених статтею 129 Статуту.

За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи,

1) у відповідності до накладної № 47189865 розмір провізної плати за вагон № 53138327 становить 3 415 грн. 00 коп. (а.с.12);

2) у відповідності до накладної № 47207238 розмір провізної плати за вагон № 56448442 становить 3 415 грн. 00 коп. (а.с.13);

3) у відповідності до накладної № 47189857 розмір провізної плати за вагон № 67893586 становить 3 415 грн. 00 коп. (а.с.11).

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Підсумовуючи викладене, саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість до укладання договору перевезення перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ. Відповідальність за неправильне оформлення залізничної накладної несе вантажовідправник. При цьому, підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Позивачем на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, надано: залізничні накладні № 47189865, № 47207238 та № 47189857; Акти загальної форми №27633, № 27612, № 27602 від 21.07.2021; Акти загальної форми № 751, № 766, № 762 від 23.07.2021; Комерційні акти № 482004/354 від 23.07.2021, № 482004/358 від 23.07.2021, № 482004/365 від 23.07.2021; Книгу обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах; технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ).

При цьому, дослідивши розрахунок заявленого до стягнення штрафу за неправильно зазначену у залізничних накладних № 47189865, № 47207238 та № 47189857 масу вантажу, здійснений позивачем у позовній заяві (а.с.2 на звороті), суд прийшов до висновку, що він є такими, що виконаний у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованим та арифметично вірними.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Так, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на таке:

1) відповідно до встановлених законодавством вимог відповідач здійснював зважування вагонів на придатних, повірених вагонних вагах, а тому внесення неправдивих даних щодо маси вантажу в залізничній накладній є неможливим;

2) Комерційними актами не встановлено факту внесення неправдивих відомостей до залізничної накладної, а встановлено тільки невідповідність між масою вантажу, зазначеною у цій накладній та фактичною масою вантажу в натурі;

3) причиною збільшення маси вантажу стали метеорологічні умови. Як зазначив відповідача, під час перевезення спірного вантажу мали місце опади у вигляді дощу, що підтверджується листом Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 19.11.2021 за № 1/6211 від 12.11.2021, відповідно до якого за даними метеостанції Павлоград Павлоградського району, що є репрезентативною для с. Богданівка, Павлоградського району та с. Шахтарське, які розташовані на території Павлоградського району Дніпропетровської області, 20.07.2021 опади були відсутні, 21.07.2021 спостерігався значний дощ, гроза, кількість опадів на добу склала 22,8 мм, в тому числі за день 22,3 мм, за ніч 0,5 мм.

З приводу першого та третього аргументів відповідача слід зазначити, що сам факт справності, повірки вагонних ваг, використаних відповідачем під час завантаження спірних вагонів, не є доказом правильності відображення вантажовідправником фактичної маси вантажу у залізничній накладній. У той же час правовою підставою для матеріальної відповідальності за неправильно зазначену у накладній масу вантажу є комерційні акти, правильність складення яких відповідачем не оскаржується.

Посилання відповідача на те, що причиною збільшення маси вантажу стали метеорологічні умови (опади) розцінюються судом критично, з огляду на таке.

Частиною другою статті 32 Статуту встановлено, що відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.

Відповідно до пункту 4 Правил приймання вантажів до перевезення відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б його збереження на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього середовища згідно з законодавством.

Згідно з пунктом 2.6 Правил оформлення перевізних документів визначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.

Отже, Правилами встановлено імперативні норми, де чітко виокремлено межу (граничне розходження визначення маси нетто), вихід за яку, передбачає накладення на відправника штрафу.

Більше того, тип вантажу, що перевозився у спірному вагоні - вугілля кам`яне знаходиться у переліку вантажів, які дозволено перевозити у вагонах відкритого типу згідно з Правил перевезення вантажів.

Чинним законодавством не передбачений вплив погодних умов на перевезення та пов`язані з перевезенням технологічні процеси. Тобто, немає правового механізму, який би певним чином обраховував вплив тих чи інших погодних явищ на масу вантажу (відношення кількості опадів до площі вагону; фізичні властивості вантажу, які впливають на випаровування: альбедо, пористість, гігроскопічність тощо).

Інформація з гідрометеорологічного центру є сукупністю регіональних середньостатистичних даних, з яких не можливо встановити точну кількість опадів по конкретно взятій місцевості.

Тобто, відсутні усі складові, які у сукупності могли б свідчити про те, що в конкретний проміжок часу, конкретної доби, по конкретній місцевості, пройшов дощ, і саме такої інтенсивності, що збільшив масу конкретного вантажу на конкретну кількість.

Відтак, дані, викладені в інформації Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 19.11.2021 № 994-04/36-1880 (долученими до письмових пояснень відповідача) є узагальненими та середньостатистичними (інформація наявна лише за велику частину місцевості в цілому, а не за його окремий район, вулицю тощо), а тому така інформація не може слугувати належним доказом збільшення масу вантажу у вагоні через погодні умови.

Відповідно до положень ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи вказане, господарським судом не приймає до уваги вказаний документ, як такий, що не може бути належним та допустимим доказом факту перевищення вказаної у накладних № 47189865, № 47207238 та № 47189857 ваги вантажу за рахунок дощових опадів, оскільки в інформації зазначено лише про кількість опадів 21.07.2021 по шляху прямування вагону, проте вона не підтверджує потрапляння води у спірні вагони №53138327, № 56448442 та №67893586 у кількості, що спричинило збільшення вантажу на 1 250 кг, 1 500 кг та 1 100 кг, відповідно.

Отже, заперечення відповідача не спростовують обґрунтованості позовних вимог. Надані позивачем й досліджені судом докази в обґрунтування позовних вимог є більш вірогідними та переконливими, аніж доводи відповідача та докази, надані на їх спростування.

Заява відповідача щодо зменшення розміру штрафу задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Тому недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена статтями 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому зазначений штраф стягується з вантажовідправника за самий факт порушення. Сума штрафу не пов`язана зі збитками залізниці та їх наслідками.

Разом з тим за приписами частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За частиною першою статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов й на розсуд суду.

Зі змісту зазначених правових норм також вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи: з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; терміну прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання та невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду. За відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінка доказів у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторони у справі є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується з обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести на підставі належних і допустимих доказів та згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту.

При цьому винятковими є такі обставини, які дозволяють суду, а не зобов`язують його зменшити нараховані в силу закону чи договору штрафні санкції. Інакше нівелюється юридичне значення винятковості обставин та право суду на зменшення таких штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю правовою природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий. Тому, передбачені законодавством санкції повинні застосовуватися у разі порушення зобов`язання, а їх зменшення допустиме лише за наявності виняткових обставин.

З огляду на викладене, доводи, покладені відповідачем в основу заявленого ним клопотання, суд оцінює критично, тим більше, що вони не підтверджені жодним доказом.

Так, кризові явища у сфері його діяльності жодним чином не впливають на добросовісність відповідача щодо необхідності належного оформлення залізничних накладних, а відтак не можуть бути виправданням неналежного виконання ним зазначеного обов`язку й допущеного порушення.

Надаючи оцінку характеру допущенного відповідачем порушення, суд також враховує нормативні положення статей 2, 11 Закону України "Про залізничний транспорт" згідно з якими залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях; діяльність залізничного транспорту, як частини єдиної транспортної системи країни, сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України; залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров`я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України; безпека руху - комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення безаварійної роботи та утримання в постійній справності залізничних споруд, колій, рухомого складу, обладнання, механізмів і пристроїв.

Завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, загрожує безпеці руху поїздів, а відтак створює умови для виникнення аварійних ситуацій на залізниці.

За змістом статті 6 Господарського кодексу України одними із загальних принципів господарювання є рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання та заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

У цілому взаємозв`язок стратегічного значення відповідача, про що він зауважує, судом не виключається, однак сам по собі, а також як підстава для зменшення передбаченого законодавством штрафу, відповідачем не доведений.

Посилання відповідача на завищений розмір штрафу є оцінкою розміру штрафу, встановленого чинним законодавством, у порівнянні з його фінансовим становищем як підприємницького товариства.

Заявлені позивачем до стягнення суми штрафу за кожне окреме порушення не є занадто великими. Можливість цього штрафу негативно вплинути на підприємницьку діяльність відповідача останнім не доведена.

Щодо посилання відповідача на відсутність у позивача збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення, то суд звертає увагу на те, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16, за змістом частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

У спірних правовідносинах між сторонами неустойка - штраф передбачений законодавством та нарахований позивачем за сам факт порушення, а не із суми понесених збитків (втрат).

Висновок суду щодо оцінки аргументів, покладених відповідачем в основу заявленого ним клопотання про зменшення суми штрафу, збігається з правовою позицією з аналогічного питання Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.02.2019 по справі № 910/9765/18.

Інших заслуговуючих на увагу доводів, обґрунтованих належними та допустимими доказами на підтвердження можливості зменшення суми штрафу, відповідач суду не навів.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення штрафу за неправильно зазначену у залізничних накладних масу вантажу у загальному розмірі 51 225 грн. 00 коп. визнаються судом обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 270 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в залізничній накладній у розмірі 51 225 грн. 00 коп. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Соборна, будинок 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька область, м. Лиман, вулиця Приквокзальна, 22; ідентифікаційний код 40150216) 51 225 грн. 00 коп. - штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу та 2 270 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.02.2022.

Суддя Ю.В. Фещенко